Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Заявник [PERSON] установа «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], вказавши у заяві, що він знаходиться в КУ «Запорізький ДБІ» ЗОР, зарахований до списочного складу та постановлений на постачання з 29.04.2016 року, Наказ №120 від 29.04.2016 року, знаходиться в інтернаті на повному державному забезпечені по теперішній час. Мати [PERSON], громадянка [PERSON], померла [INFO] року [PERSON] страждає на тяжку розумову відсталість, що підтверджується медичним висновком[NUMBER] про дитину-інваліда віком до 18 р. від 28.10.2016 року. Заявник просить визнати [PERSON], [INFO] - недієздатним. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Представник заявника до судового засідання не з'явився, однак надав заяву про слухання справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував проти визнання [PERSON] недієздатним на підставі проведеної експертизи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантіївизначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатним [PERSON] необхідні спеціальні знання, тому 04.04.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була призначена судово-психіатрична експертиза. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02 березня 2016 року, видане повторно, матір'ю є [PERSON]. (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 березня 2016 року [PERSON], померла [INFO] року. (а.с.10) Згідно довідки №695 від 08.11.2017 року [PERSON] прибув до комунальної установи «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради для розумово відсталих дітей 29.04.2016р., зарахований до списочного складу та поставлений на постачання з 29.04.2016р. (а.с.5) Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №304 від 21.06.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки тяжкої розумової відсталості(глибока імбецильність). Внаслідок чого, він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а.с.45-48) Дослідивши висновок судово-психіатричної експертизи №304 від 21.06.2018 та інші матеріали справи, суд вважає, що вимоги представника заявника про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved