Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, зазначивши, що 21 лютого 2003 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті на території Трушівської сільської ради залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яку він, як спадкоємець першої черги за законом, має намір оформити на себе. Інші спадкоємці відсутні. Однак в нотаріальній конторі йому повідомили, що він не зможе нотаріально оформити належні йому спадкові права на наявне майно, так як в свідоцтві про його народження відсутній повний запис про батька. Так, у свідоцтві про його народження у графі «батько» зазначене лише імя - [PERSON]. Дана обставина виникла через те, що його мати [PERSON] та батько [PERSON] весь час проживали разом, не зареєструвавши свої подружні стосунки, і хоча батько за свого життя не подав заяви про визнання батьківства щодо нього, але визнавав його за свого рідного сина, підтримував матеріально і морально, брав участь у його вихованні. Також батько 20.02.1992 року заповів йому свій житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с. Трушівці Чигиринського району. Однак після його смерті на території Трушівської сільської ради залишилася ще й земельна ділянка загальною площею 1,57 га, яка не охоплена заповітом, в звязку з чим він може успадкувати її лише в порядку спадкування за законом. А тому просить встановити факт, що [PERSON] є його батьком для можливості оформлення спадщини. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та прохав її задовольнити, пояснивши суду, що йому необхідне встановлення даного факту для оформлення спадщини у вигляді земельної ділянки, яку він не може оформити, оскільки в свідоцтві про його народження записано лише ім`я батька «Микола». Батько за життя визнавав його своїм сином, займався його вихованням та матеріальним забезпеченням, а також заповів належний йому житловий будинок. Однак після смерті батька залишилася ще й земельна ділянка, яка не охоплена заповітом, через що без встановлення цього факту він не може її переоформити. Представник заінтересованої особи Трушівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши до суду пояснення про розгляд справи без участі представника та про відсутність заперечення щодо встановлення вказаного факту. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він на протязі тривалого часу знав батьків заявника, які проживали в с.Трушівці. Із заявником ходив в школу і йому відомо, що [PERSON] є його батьком, який завжди визнавав його своїм сином, піклувався про нього. Свідок [PERSON] пояснив суду, що вони проживали в одному селі і він знає, що [PERSON] є батьком заявника, який до останнього часу проживав з його матір`ю. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона може підтвердити, що заявник являється сином [PERSON] і вони на протязі тривалого часу проживали разом. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживав по сусідству і йому відомо, що [PERSON] приходиться батьком заявнику. Вони деякий час проживали разом, постійно спілкувалися і він завжди говорив, що Толя - його син. Вислухавши заявника та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про народження заявника № 255641, його матір`ю записана [PERSON], а в графі «Батько» вказано лише імя - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що батьки заявника проживали в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Так, згідно до довідки № 462 від 27.03.2018 року, виданої Трушівською сільською радою, [PERSON] на день своєї смерті 21.02.2003 року проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним на день смерті була зареєстрована дружина [PERSON], [INFO]. Оскільки юридично шлюб між ними не був зареєстрований, то запис прізвища заявника вчинено за прізвищем матері, а його імя та по-батькові записані за вказівкою матері, як це визначено нормами ч. 2 ст. 55 КпШС України (1969 року), що діяли на час народження заявника. Згідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що підтверджують визнання батьківства відповідачем. Згідно до заповіту від 20.02.1992 року, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Трушівської сільської Ради народних депутатів Чигиринського району Черкаської області, [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області, що, в свою чергу, свідчить про існування між заявником та померлим родинних відносин та підтверджує визнання останнім свого батьківства. А судячи з довідки № 462 від 27.03.2018 року, виданої Трушівською сільською радою, [PERSON] протягом шести місяців після смерті 21.02.2003 року [PERSON] вступив у фактичне володіння і управління спадковим майном померлого. Факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з свідоцтва про смерть № 201757, 21 лютого 2003 року [PERSON] помер. Мати заявника [PERSON] також померла 08.11.2009 року, про що свідчить свідоцтво про її смерть № 124106. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає можливим встановити факт батьківства померлого [PERSON] відносно [PERSON], що надасть можливість останньому оформити спадщину. На підставі викладеного та,

Outcome: approved