Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва №15522 про право власності на житло, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 27.12.1999 р. В обґрунтування зазначив, що 27.12.1999 р. Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради було видано свідоцтво №15522 про право власності на житло, яким було посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності п'ятьом особам, за якими квартира була зареєстрована ОП ЗМБТІ. 30.05.2014 р. заявник, разом з іншими співвласниками, звернувся до нотаріуса з приводу відчуження квартири за договором купівлі-продажу. Однак нотаріус відмовилась посвідчити договір, оскільки написання імені заявника у свідоцтві про право власності на житло не відповідає написанню імені в паспорті громадянина України, який посвідчує його особу: у свідоцтві «[PERSON]», а в паспорті «[PERSON]». У судове засідання заявник надав заяву, в якій просить, розглянути справу за його відсутності, просить позов задовольнити. Заінтересована особа, [PERSON] надала до суду заяву в якій просить, розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд дослідивши зібрані у справі письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Свідоцтвом №15522 про право власності на житло від 27.12.1999 р. Комунарська районна адміністрація Запорізької міської ради посвідчила, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Квартира була зареєстрована за вказаними особами ОП ЗМБТІ 03.03.1999 р. 30.05.2014 р. заявник разом із заінтересованими особами звернулися до нотаріуса з метою відчуження квартири за договором купівлі-продажу. Нотаріус відзначила, що написання імені заявника у свідоцтві про право власності на житло не відповідає написанню його імені в паспорті громадянина України: у свідоцтві «[PERSON]», а в паспорті «[PERSON]». У зв'язку з цим нотаріус заявила про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно зі свідоцтвом про народження заявник народився [INFO] р., отже у грудні 1999 р. йому було 7 повних років, тому заяви про приватизацію квартири він писати не міг через малолітній вік. Це робили його законні представники - батьки, які, припустились помилки у написанні імені, яке в українській мові, на відміну від російської, має подвійне написання: «[PERSON]» і «[PERSON]». На момент розгляду справи заявник разом із заінтересованими особами зареєстрований за адресою квартири: [ADDRESS]. За наявними документами нотаріальне посвідчення договору відчуження квартири є неможливим, оскільки при посвідченні правочину нотаріус перевіряє належність квартири відчужувачам та перевіряє особи і дієздатність учасників правочину. Таким чином суд вважає доведеною потребу заявника у встановленні факту, що має юридичне значення, щодо належності йому правовстновчого документа на квартиру, адже без цього він не може реалізувати належне йому право власності на квартиру. На час розгляду справи законодавство України не передбачає можливості виправлення неправильно зазначеного імені особи у правовстановчих документах на нерухоме майно у позасудовому порядку. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, тому вони є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved