Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання. Заявник посилається на те, що він, [PERSON], народився 20 грудня 1989 року в м. Полтаві. З 17.01.1990 року по 02.07.1993 року був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], за місцем проживання батьків [PERSON] та [PERSON]. З 1993 року по 1995 рік проживав в діда і баби в с. Путрівка Васильківського району в Київської області. В 1995 році переїхав з батьком в с. Куйбишево Оржицького району Полтавської області, де проживав по 1999 рік. З 16.08.1999 року по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Фактично він є громадянином України, так як на момент проголошення Незалежності України (24.08.1991 року) та набрання чинності Закону України № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживав в Україні, але відповідного документа (паспорта громадянина України) про його українське громадянство у нього немає. Встановлення факту його постійного проживання на території України з моменту народження і по даний час, в тому числі і станом на 24 серпня 1991 року і станом на 13 листопада 1991 року, йому потрібне для отримання паспорту громадянина України, оскільки на його звернення було відмовлено у видачі паспорта, змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватись із фактом постійного проживання на території України в певний час. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.05.2018 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в заяві. Представник зацікавленої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала. Вислухавши заявника, його представника, представника зацікавленої особи, свідка, та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-КЕ № 332886 від 09.01.1990 року [PERSON] народився 20 грудня 1989 року в м. Полтаві (а.с. 4). Згідно копій поквартирної картки та карток прописки [PERSON] з 17.01.1990 року по 02.07.1993 року був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], за місцем проживання батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6). Як вбачається з довідок виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 62 та № 924 від 19.04.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає на території Малоперещепинської сільської ради за адресою: с. Мала Перещепина, вул. Клименка, буд. 19, Новосанжарського району Полтавської області з 16.08.1999 року і по даний час (а.с. 7, 9). Згідно довідки № 01-18/535 від 30.11.2017 року, виданої Малоперещепинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів ім. М.А.Клименка Новосанжарської районної ради Полтавської області вбачається, що [PERSON],0 [INFO], дійсно навчався у 4 та 5 класах з 1999 року по 2001 рік у Малоперещепинській [PERSON] ступенів (а.с. 8). Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник [PERSON] є його сином. З матірю заявника [PERSON] шлюб розірвано, про що надав свідоцтво про розірвання шлюбу видане 13.03.1998 року Оржицьким відділом РАЦС Полтавської області. Також пояснив, що [PERSON] народився 20.12.1989 року в м. Полтава, де були вони зареєстровані. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадяни України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення Незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспортів громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. У п. 44 вказаного вище «Порядку провадження...» встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. Судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 5 Закону «Про громадянство України», п.п. 7, 35, 44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспортів громадянина України,

Outcome: approved