Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 054369 від 15.06.2000 року, виданого на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Болградської районної ради народних депутатів Болградського району Одеської області від 24 червня 1999 року №72-ХХІІІ на земельну ділянку розміром 3.76 га, цільове призначення для ведення селянського (фермерського) селянського господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №609а. Оскільки, як з`ясувалося на даний час в державному акті невірно зазначено його, заявника по-батькові « [PERSON] », хоча згідно паспорту громадянина України по-батькові « [PERSON] ». Зазначене стало приводом для звернення до суду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 06.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 25.02.2020 року о 14:00 годині. Заявник в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства , на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.24). Представник заінтересованої особи Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.18), на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника (а.с.16). Представник заінтересованої особи Болградської районної державної адміністрації Одеської області до суду не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.15), на адресу суду подав лист відсутність заперечень щодо заяви [PERSON] , та про розгляд справи без участі представника (а.с.19-20). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судом встановлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 054369, виданий заявнику\~ 15.06.2000 року на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації № 72-ХХІІІ від 24.06.1999 року щодо земельної ділянки розміром 3,76 га, що знаходиться на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, зроблено помилку по батькові власника державного акту та зазначено « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.1952 року виданого Болградським районним бюро РАЦС Ізмаїльської області, [INFO] народився російською мовою « [PERSON] » (а.с.7). В\~ паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданий Болградським\~ РВ УМВС України в Одеській області від 02.06.1998 року, по батькові заявника значиться українською мовою « [PERSON] » (а.с.3, 22-23). Названим паспортом заявник користується і на даний час, який підтверджує особу заявника. Зазначені обставини свідчать, що заявник дійсно є власником земельної ділянки розміром 3,76 га згідно державного акту серії ІІ-ОД № 054369, виданого заявнику\~ 15.06.2000 року на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації № 72-ХХІІІ від 24.06.1999 року в якому допущено помилку в написанні його по батькові. Відповідно до положень п.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року, в редакції, що діяла на час видачі спірного Державного акта, при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. У заяві вказується: де, коли і за яких обставин утрачено (зіпсовано) зазначений державний акт. Власник також дає повідомлення про втрату зазначеного державного акта в місцевих засобах масової інформації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Встановлення факту належності\~\~заявнику\~\~вищеназваного державного акту про право власності на земельну ділянку, розміром 3,76 га згідно державного акту серії ІІ-ОД № 054369, виданий заявнику\~ 15.06.2000 року на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації № 72-ХХІІІ від 24.06.1999 року, заявнику необхідно для підтвердження своїх прав як власника цієї земельної ділянки, та внесення відповідних виправлень в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявниці є обґрунтованими і відповідно до статті 258-\~259\~ЦПК\~України підлягають задоволенню.

Outcome: approved