Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулась в суд з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] у с. Загірочко Жидачівського району Львівської області правовстановлюючого документу - «Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок», яке видано 30 січня 1989 року виконавчим комітетом Жидачівської районної Ради народних депутатів та відповідно до якого цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належав «[PERSON]». В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. За життя батько заповіту не склав, відтак, вона після смерті останнього спадщину прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжила проживати у спадковому будинку. Проте, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] - отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з наявністю розбіжностей в свідоцтві про смерть та документі, що посвідчує право власності на спадкове майно: у свідоцтві про смерть вказано «[PERSON]», а у Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок вказано «[PERSON]». Вказана відмова нотаріуса позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник заявника - [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи у його із заявником відсутності. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа - приватний нотаріус Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Наталія Степанівна подала заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, оскільки проти задоволення заявлених заявником вимог не заперечує. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено та з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07 березня 1978 року, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 лютого 1992 року , вбачається, що такі документи видані на ім'я «[PERSON]» /а.с. 11-12/. Правильність написання прізвища [PERSON] як «[PERSON]» додатково підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] від 09 липня 1959 року та довідкою виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 15 лютого 2018 року за №87 /а.с. 7, 14/. Разом з тим, у Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1989 року зазначено, що таке видано на [PERSON] /а.с. 17/. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть, що [PERSON] помер [INFO] /а.с. 11/. З долученої до матеріалів справи постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 лютого 2018 року №5, вбачається, що заявниця [PERSON], як спадкоємиця першої черги за законом зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте, отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з наявністю розбіжностей в свідоцтві про смерть та документі, що посвідчує право власності на спадкове майно: у свідоцтві про смерть вказано «[PERSON]», а у Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок вказано «[PERSON]» /а.с. 18/. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1989 року, відповідно до якого житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON], допущена помилка у написанні прізвища власника вказаного житлового будинку, а саме замість правильного «[PERSON]», вказано «[PERSON]», усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO], правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1989 року, має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища у правовстановлюючому документі, позбавляє її можливості розпорядитись спадковими правами померлого та прийняти спадщину, а відтак суд вважає заяву заявника підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved