Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить оголосити його сина [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, померлим. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у нього з дружиною [PERSON] народився син [PERSON] . З дня народження син проживав разом з ним та дружиною в квартирі [ADDRESS] . Після закінчення школи у 1989 році син влаштувався на роботу в поштове відділення №35 у м. Києві. Останні два місяці перед зникненням син перебував у стані емоційного напруження, проходив лікування у психотерапевта. 30.04.1991 року заявник з сином їхали на роботу, разом зайшли в метро станції Вокзальна. Заявник зайшов у вагон, а син залишився на пероні. На роботі син в той день не з`явився, додому не повернувся. Більше заявник та його дружина не бачили. В той же день заявник звернувся у відділення міліції з заявою про зникнення. Періодично, протягом 30 років заявник звертався до органів внутрішніх справ з приводу розшуку свого сина, однак завжди одержував відповідь, що розшуки результату не дали. На підставі вищевикладеного просив заяву задовольнити. Від заявника [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Заінтересована особа Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі його представника. Просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, врахувавши заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Судом встановлено, що у заявника [PERSON] та його дружини [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З матеріалів заяви вбачається, що син [PERSON] , [INFO] , після закінчення школи в 1989 році, влаштувався на роботу в поштове відділення №35 у м. Києві. Вказане підтверджується архівною довідкою №60-24-04 від 28.01.2020 року. 30.04.1991 року заявник [PERSON] разом з сином [PERSON] їхали на роботу, разом зайшли в метро станції Вокзальна. Заявник зайшов у вагон, а син залишився на пероні. На роботі в той день син не з`явився, додому не повернувся. Як зазначив, заявник [PERSON] останні два місяці перед зникненням перебував у стані емоційного напруження, проходив лікування у психотерапевта. Після 30.04.1991 року заявник та його дружина свого сина не бачили. 30.04.1991 року заявник звернувся до міліції із заявою про зникнення сина. Періодично протягом 30 років заявник звертався до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві із заявами про надання інформації щодо пошуків сина, однак йому неодноразово повідомлялось, що пошуки результатів не дали. Вказане підтверджується відповіддю Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 27.12.2019 року №Ч-7678/125/55-19. В ході розгляду справи судом були направлені запити до Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), П`ятої Київської державної нотаріальної контори, Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві. Згідно відповіді Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.08.2020 року, повідомлено, що актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] відсутній у відділі. Згідно відповіді Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.08.2020 року, у відділі не проводилась державна реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] . Перевірку проведено з 01.10.1999 року по теперішній час. Згідно відповіді П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 27.08.2020 року за №1635/01-16, станом на 27.08.2020 року за даними зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого [PERSON] , в нотаріальній конторі не заводилась. З повідомлення Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 27.08.2020 року за №20315 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою:: [ADDRESS] , при відвідуванні вказаної адреси двері до квартири ніхто не відчинив, в бесіді з сусідами останні повідомили, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає. З довідки ОСББ «Восход-2» від 13.02.2020 року за №74 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , після зникнення 30.04.1991 року за місцем проживання не з`являвся. На підставі довідки з Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві [PERSON] перебуває у розшуку як безвісти відсутній. Цивільно-правові підстави оголошення фізичної особи померлою регулюються Цивільним кодексом України та главою 4 Цивільного процесуального кодексу України про розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до положень ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а також відповідно до ч. 3 цієї ж статті фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, за змістом зазначених норм підставами визнання особи такою, що померла є: якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців: за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця. Відповідно до змісту зазначеної норми кожна з цих підстав є самостійною для визнання особи такою, що померла і в залежності від підстав визнання особи, такою що померла визначається строк протягом якого мають бути відсутні відомості про особу у місті її постійного проживання. Крім того, у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що на відміну від акту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місцем у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Згідно ч. 4 ст. 46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. В ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що протягом тривалого періоду часу близьким та рідним місцезнаходження чи перебування [PERSON] , [INFO] , невідомо та отримати документи про смерть не видається можливим. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що на момент винесення судового рішення відомостей про місце перебування [PERSON] , [INFO] з 30.04.1991 року немає, суд вбачає підстави вважати, що він померлий. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved