Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. Він народився [INFO] в с. Бабовка Ахтирського району Сумської області (території сучасної України) та території СРСР. В його свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 25.01.1965 року, яке складене виконавчим комітетом Дмитрієвської сільської ради Ахтирського району Сумської області УРСР вказано, що місце його народження: село Бабовка Ахтирського району Сумської області (території сучасної України) УРСР, а за фактом його народження в книзі записів актів громадського стану про народження 25.01.1965 року зроблено відповідний актовий запис №3. У Свідоцтві про народження вказано, що його батько: [PERSON] , його національність: українець, його мати: [PERSON] , її національність: українка, а зареєстровані його батьки були у Дмитрієвській сільській раді Ахтирського району Сумської області (території сучасної України). Він вважав та вважає себе саме українцем за національністю. Територія, де він народився, з часом стала частиною території незалежної України. У Свідоцтві про народження є відмітка, що йому було видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] від 25.11.1982 року. У Довідці №29 від 31.01.2006 року, виданій виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, вказано, що він мав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданого Великописарівським РВВС 25.11.1982 року. У вищевказаній довідці міститься інформація, що він був прописаний у селі Братениця Великописарівського району Сумської області (території сучасної України) в період з 21 січня 1983 року по 17 травня 1985 року, а 17 травня 1985 року вибув до м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. У м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на той час мешкали його дві рідні сестри - [PERSON] та [PERSON] , а також - було чимало роботи за його спеціальністю. Відповідно до Довідки від 24.11.2008 року, яка видана Київським РВ ХГУ ГУ МВС України в Харківській області вказано, що він звертався до даного відділення поліції за фактом втрати паспорту громадянина СРСР. Як вказано у Довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №12 від 19.01.2009 року, виданою головою квартального комітету №10 Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, він з вересня 1995 року проживає в [ADDRESS] . Станом на вересень 2021 року у нього відсутній паспорт громадянина України, а також він не отримував реєстраційний номер облікової картки платника податків. Паспорт громадянина України ним не був отриманий у строки, визначені нормами чинного в той період законодавства України, бо він вів неналежний спосіб життя, зловживав алкоголем, працював неофіційно на сезонних роботах або працював у людей за усною домовленістю. Він зробив належні висновки зі свого минулого життя, повністю перестав вживати спиртне, прагне знайти роботу, створити родину. Коли розпочалися події, що призвели до розпаду СРСР та утворення незалежної України, на прохання матері він вирішив усі свої трудові питання та приблизно у червні 1991 року прибув до села Бабівка Великописарівського району Сумської області, де пробув до зими 1991 року (виїхав з території України приблизно на початку грудня 1991 року). Таким чином, на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) він прийняв рішення постійно проживати на території України зі своїми батьками, а також - на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) він проживав в Україні і не був громадянам інших держав. Тому вважає, що він є громадянином України. З метою отримання паспорту громадянина України він звернувся до Покровського міського сектору Головного управління ДМС у Дніпропетровській області, де йому пояснили, що в актовому записі про його народження прізвище вказане як « [PERSON] », а в Свідоцтві про народження - як « [PERSON] (російською мовою; [PERSON] або [PERSON] )». Тому з метою отримання паспорта громадянина України йому працівники Покровського міського сектору сказали надати оригінал судового рішення про встановлення юридичного факту щодо його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, а також надати судове рішення про встановлення факту належності йому Свідоцтва про народження. До моменту отримання паспорту громадянина України він не має змоги звернутись до відповідного відділу ДМС з будь-якою заявою про виправлення помилок чи неточностей в актовому записі про його народження, а внести виправлення в Свідоцтво про народження немає можливості, бо вже не існує держави, яка цей документ видала. У зв`язку з чим просить суд встановити факт його постійного проживання станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року, а саме в період з червня 1991 року по грудень 1991 року; встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.1965 року, складеного виконавчим комітетом Дмитрієвської сільської ради Ахтирського району Сумської області УРСР, де вказано, що місце його народження: село Бабовка Ахтирського району Сумської області УРСР, а за фактом його народження в книзі записів актів громадянського стану про народження 25.01.1965 року зроблено відповідний актовий запис №3. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Гуцало П.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Андрієнко Я.В. в судовому засіданні покладається на розсуд суду. Заінтересована особа - Південно-Східне Міжрегіональне Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, причини неявки суду не повідомив. Заінтересована особа - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO] в селі Бабовка Ахтирського району Сумської області (території сучасної України) та території СРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дмитрієвської сільської ради Ахтирського району Сумської області 25.01.1965 року, актовий запис №3. У Свідоцтві про народження вказано, що батько заявника: [PERSON] , його національність: українець, мати: [PERSON] , її національність: українка (а.с.19). Згідно довідки, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області 31.01.2006р., [PERSON] , 1965 року народження, дійсно був прописаний в селі Братениця Великописарівського району Сумської області, паспорт [NUMBER] , виданий Великописарівським РВВС 25 листопада 1982 року, з 21.01.1983 року по 17.05.1985 року. 17.05.1985 року вибув в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (а.с.20). Згідно довідки, виданої Київським РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області 24.11.2008р., [PERSON] звертався до Київського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області за фактом утрати паспорту громадянина СРСР. Даний документ в Київському РВ ХГВ ГУМВС України в Харківській області серед вилучених і знайдених не значиться (а.с.21). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №12 від 19.01.2009 року, виданою головою квартального комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області Реморчук Т.В., [PERSON] , з вересня 1995 року проживає у [ADDRESS] (а.с.22). Факт того, що [PERSON] постійно проживав на території України з червня 1991 року по грудень 1991 року також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що [PERSON] знає давно більше 15 років, він мешкає в м. Покров. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що [PERSON] - її рідний брат. У 1991 році він був на території України і постійно проживав і проживає на даний час. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що [PERSON] знає давно. На даний час вони мешкають разом у цивільному шлюбі за адресою - [ADDRESS] . Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що [PERSON] - її рідний брат. У 1991 році він проживав на території України, де мешкає і зараз. У 1991 році він на деякий час виїжджав з України на заробітки до Росії. Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] дійсно постійно проживав на території України в період з червня 1991 року по грудень 1991 року. Встановлення факту постійного проживання заявника на території України має юридичне значення для встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про народження та для отримання заявником паспорту громадянина України. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Кодексу законів про працю України, при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи. Згідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються суд. У ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Як визначено у ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Судом встановлено, що станом на вересень 2021 року без паспорта громадянина України [PERSON] не може реалізувати своє право на працю, не може отримати соціальний захист, соціальні пільги та гарантії, визначені нормами чинного законодавства України. У п. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п. 2 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27.03.2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. В преамбулі Порядку вказано, що цей Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. У підпункті а) п. 7 Порядку визначено, що громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно до підпункту в) пункту 8 Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 року. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що дані актового запису про народження щодо [PERSON] не збігаються з даними, що вказані в Свідоцтві про народження, а саме: в актовому записі про народження заявника прізвище вказане як « [PERSON] », а в Свідоцтві про народження - як « [PERSON] (російською мовою: [PERSON] )». Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначених юридичних фактів відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється із метою отримання паспорту громадянина України та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved