Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, у якій просив прийняти рішення про усиновлення ним малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , змінити дітям прізвище та по батькові і зобов`язати Пустомитівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести необхідні зміни в Державний реєстр актів цивільного стану громадян. Мотивував свої вимоги тим, що він одружений на [PERSON] , яка є матір`ю дітей, яких він хоче усиновити, з 06 листопада 2018 року. Фактично вони проживають як сім`я з січня 2016 року. Зауважує, що він повністю забезпечує дітей всім необхідним, а також бере активну участь у їх вихованні. Вважає, що має всі необхідні умови для усиновлення та повноцінного виховання дітей. Має стабільний дохід у вигляді пенсії у розмірі 7546 грн. Вказує, що він є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, де отримав бойову травму та став інвалідом І групи. Позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем проходження служби. Жодних протипоказів за станом здоров`я до усиновлення він не має. Шляхом усиновлення він хоче надати дітям опіку, забезпечити їх сімейним теплом, затишком любов`ю, а також належним вихованням та навчанням. З огляду на вказане, просив заяву задовольнити. Розгляд справи відповідно до ст. 293 ЦПК України проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Протоколом автоматичного визначення присяжних від 06 вересня 2019 року для розгляду даної справи визначено присяжних Боцвін В.С. та Михальчишин Г.І. Ухвалою від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 07 листопада 2019 року до участі у справі залучено заінтересовану особу [PERSON] . Протокольною ухвалою від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 17 грудня 2019 року у справі призначено судово-медичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 17 грудня 2019 року виправлено описку в ухвалі від 17 грудня 2019 року про призначення судово-медичної експертизи. 24 січня 2020 року від Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи та ухвала від 17 грудня 2019 року про призначення судово-медичної експертизи без виконання. Протокольною ухвалою від 10 березня 2020 року відновлено провадження у справі. Заявник та його представник [PERSON] у судовому засідання надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві, заявлені вимоги підтримали та просили такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Мота В.І. у судовому засідання заявлені вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Статтею 207 СК України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Заявник у своїй заяви зазначає, що він разом з його дружиною та її дітьми, яких він бажає усиновити, проживають у будинку [ADDRESS] . З довідки № 524 від 08 квітня 2019 року, виданої Давидівською сільською радою ОТГ Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що у будинку [ADDRESS] проживають 9 осіб, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження житлово-побутових умов від 09 липня 2019 року вбачається, що вищезгаданий будинок має житлову площу 44,9 кв.м. Відтак, в середньому на кожну особу, яка проживає у цьому будинку, припадає по 4,98 кв.м. житлової площі. При цьому стаття 47 ЖК Української РСР встановлює норму житлової площі у розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Пунктом 2.24 Державних будівельних норм «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м, в інших квартирах - не менше 17 кв.м. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв.м, на дві - 14 кв.м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв.м, у дво- та більше кімнатних - 8 кв.м. Мінімальна площа робочої кімнати або кабінету - 10 кв.м. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що такої житлової площі недостатньо для забезпечення нормального рівня життя дітей. З огляду на вказані обставини, суд вважає, що за згаданих житлових умов неможливо створити дітям належні умови життя, які необхідні для продуктивного та гармонійного розвитку. Згідно з п. 91 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905, служба у справах дітей протягом 10 робочих днів після надходження заяви та документів складає акт обстеження житлово-побутових умов дитини, з`ясовує чи згодна дитина на усиновлення відповідно до пункту 72 цього Порядку, розглядає питання про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини і готує проект відповідного висновку. Пунктом 72 зазначеного вище Порядку встановлено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення надається письмово або усно залежно від віку та стану здоров`я дитини. Для з`ясування, чи згодна дитина на усиновлення, представник служби у справах дітей у присутності представника дитячого або іншого закладу, в якому проживає (перебуває) дитина, чи прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів, піклувальників проводить бесіду з дитиною. Якщо дитина усвідомлює факт усиновлення, представник служби у справах дітей роз`яснює дитині його правові наслідки. Письмова згода дитини на усиновлення засвідчується представником служби у справах дітей із зазначенням особи, у присутності якої вона була надана, що підтверджується підписом такої особи. Якщо дитина у зв`язку з її віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення, усиновлення проводиться без її згоди. Про надання дитиною усної згоди на усиновлення або здійснення усиновлення без згоди дитини зазначається у висновку про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини. При цьому зазначаються прізвище, ім`я, по батькові представника служби у справах дітей, який проводив бесіду з дитиною, та представника дитячого закладу чи прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів, піклувальників, у присутності яких дитина надала згоду на усиновлення, або наводяться причини, з яких усиновлення здійснюється без згоди дитини. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 2018 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Очевидним є той факт, що діти у віці 11 та 12 років здатні усвідомлювати факт усиновлення, а також висловити на це згоду. Учасниками судового розгляду не повідомлялося, що діти за станом здоров`я або рівнем розвитку не можуть надати таку згоду або усвідомлювати згаданого факту. 03 січня 2020 року від Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області надійшли документи, які передували та на підставі яких прийнято висновок про доцільність усиновлення дітей. При цьому, у вказаних документах відсутні письмові згоди дітей на усиновлення. Крім того, у висновку про доцільність усиновлення та відповідність інтересам дітей [PERSON] та [PERSON] не зазначено про надання останніми усної згоди на усиновлення або здійснення усиновлення без їхньої згоди. Пунктом «B» частини 1 статті 5 Європейської конвенції про усиновлення (переглянутої), ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, передбачено, що рішення про усиновлення не приймається, якщо відсутня згода дитини, яка відповідно до закону вважається такою, що має достатній рівень розуміння; дитину вважають такою, що має достатній рівень розуміння, після досягнення віку, який визначено законом та який не повинен перевищувати 14 років. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що процедура здійснення усиновлення порушена, що нівелює загальні засади усиновлення, зокрема, проведення такого у найкращих інтересах дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Крім того, п. 3 ч. 3 ст. 312 ЦПК України передбачено, що до висновку органу опіки та піклування має бути доданий медичний висновок про стан здоров`я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток, чого зроблено не було. Пунктом 1 частини 1 статті 224 СК України передбачено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини. З довідки військово-лікарської комісії № 401т від 01 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] проведено медичний огляд ВЛК травматологічного профілю НВМКС «ГВКГ» МО України та виявлено відсутність правої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини передпліччя, обох нижніх кінцівок на рівні нижньої третини правого стегна та середньої третини лівої гомілки після їх ампутації 11 липня 2016 року, 13 липня 2016 року з приводу мінно-вибухової травми 06 липня 2016 року з травматичним відчленуванням верхньої кінцівки на рівні В/3 передпліччя, правої нижньої кінцівки на рівні Н/3 стегна та вогнепального багатоуламкового перелому лівої п`яткової та великогомілкової кісток. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0198707 від 16 травня 2017 року встановлено, що [PERSON] є інвалідом І групи підгрупи «А» з 16 травня 2017 року, потребує постійного стороннього догляду. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду. Відповідно до п. 1.2 Положення про організацію, забезпечення та фінансування необхідних видів догляду за потерпілими внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2011 року № 41, постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо). Висновком про стан здоров`я особи від 22 квітня 2019 року стверджується, що [PERSON] потребує непостійного стороннього догляду. У судовому засідання спеціаліст [PERSON] зазначила, що втрачені кінцівки [PERSON] є протезованими. Пояснила, що встановила те, що [PERSON] потребує непостійного стороннього догляду на тій підставі, що він самостійно піднявся до неї в кабінет. Враховуючи вказане, суд вважає зазначений висновок про стан здоров`я заявника недостовірним доказом, оскільки такий виготовлений без повного та всебічного дослідження стану здоров`я особи, а лише з врахуванням факту спроможності самостійно рухатися. Суд бере до уваги те, що заявнику зроблено повне протезування втрачених кінцівок, однак вважає, що це не є і не може бути підставою для висновку про те, що він більше не потребує постійного стороннього догляду. Такого висновку суд дійшов, зокрема, з огляду на процедуру проведення огляду заявника 22 квітня 2019 року, яка явно не відповідає стандартам медичного огляду. Частиною 4 статті 313 ЦПК України передбачено, що суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною, або наявність згоди усиновлюваної повнолітньої особи Згідно з ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про усиновлення компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки усиновлення не відповідає найвищим інтересам дитини, а процедура здійснення такого порушена. Крім того, заявник просить зобов`язати Пустомитівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вчинити певні дії, не залучаючи такий у якості заінтересованої особи до розгляду справи. При цьому слід зазначити, що суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб`єктів владних повноважень, або ж підміняти їх. Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року, згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, так само й з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Отже, суд не має права втручатися в дискреційні повноваження Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та перебирати на себе його повноваження.

Outcome: dismissed