Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилається на те, що 16.04.2010 року померла [PERSON]. Після смерті останньої залишилась спадщина до якої входить житловий будинок із господарськими будівлями і побутовими , розташований по вул. Андрія Василишина, 28 в с. Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області. 31.05.1991 року померла [PERSON] вчинила заповіт, яким усе своє майно заповіла їй, прізвище якої на той час було [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Дорошовецької сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4 та на день смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався. Спадкоємці, що мали б право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак при вивченні нотаріусом поданих документів, в тому числі і заповіту, було виявлено розбіжність в написанні імені спадкодавця ц у заповіті та свідоцтві про її смерть. Вказане є перешкодою в оформленні спадщини, а тому вона просить встановити факт належності померлій [PERSON] згаданого заповіту. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пункту 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » №5 від 31.03.1995 року видно, що в порядку окремого провадження суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що 16.04.2010 року померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №076472 від 16.04.2010 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, яку вона відповідно до заповіту від 31.05.1991 року, посвідченого секретарем виконкому Дорошовецької сільської ради [PERSON] й зареєстрованого в реєстрі за №4, який на день смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався заповіла заявнику [PERSON], прізвище якої на той час було [PERSON]. . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Згідно вищевказаних вимог закону спадкоємці, що мали б право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Вказане вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №076472 від 16.04.2010 року (а.с. 7), довідок Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №650 від 31.03.2016 року, № 741 від 27.04.2016 року (а.с. 10, 11), копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №143946 від 16.03.2015 року (а.с. 12), копії свідоцтва про одруження серії 1-МИ №0979360 від 10.10.2004 року (а.с. 15). Спадщину після смерті [PERSON] заявник вчасно прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що вбачається із витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі №8233434 від 29.01.2007 року та №42764459 від 26.01.2016 року (а.с. 13, 14). Проте при вивченні нотаріусом поданих документів, в тому числі і заповіту, було виявлено розбіжність в написанні імені спадкодавця [PERSON] у заповіті як «Параска», а у свідоцтві про її смерть як «Парасковія». З архівної довідки №1/719 від 21.03.2016 року (а.с. 16) видно, в документах архівного фонду «Книги актів цивільного стану (метричні книги) нинішньої Чернівецької області» в книзі реєстрації актів про народження громадян села Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області є відомості про те, що 19 жовтня 1914 року народилася [PERSON], донька [PERSON] (так в документах ) та [PERSON] (народжена Марчук). Актовий запис №66 від 21 жовтня 1914 року. З архівної довідки №1/719 від 21.03.2016 року (а.с. 17) видно, в документах архівного фонду «Книги актів цивільного стану (метричні книги) нинішньої Чернівецької області» в книзі реєстрації актів про одруження громадян села Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області є відомості про те, що 28 лютого 1937 року [PERSON], 25 років (07.12.1911 р.н.) одружився із [PERSON] (так в документах), 22 років (19.10.1914р.н.) Актовий запис №12 від 28 лютого 1937 року. З копії відновленого свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-МИ №450349, яка померла 14.03.2015 року та була бабусею заявника в графі батьки її матір зазначена як [PERSON] (російською мовою) (а.с. 18). У свідоцтві про смерть серії 1-МИ №076472 від 16.04.2010р. спадкодавця записана, як [PERSON]. З довідки виконавчого комітету Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №739 від 27.04.2016 року (а.с. 20) видно, що [PERSON], [INFO], після переміни паспорта громадянина СРС на паспорт громадянина України була записана, як [PERSON], [INFO]. З довідки виконавчого комітету Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №740 від 27.04.2016 року (а.с. 19) видно, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] це одна й та сама особа. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що померла [PERSON] була прабабусею заявника, в селі її називали [PERSON]. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка померла 16.04.2010 року це одна й та сама особа, а отже факт належності їй заповіту від 31.05.1999 року знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без його встановлення заявник позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved