Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що з 11.07.2009 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] зареєстрованому в Залізничому відділі РАЦС Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 344. Від даного шлюбу 24.01.2015 року них народилась дитина дівчинка. Пологи відбулись на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь, АРК, про що було видано медичну довідку. З метою реалізації прав та обовязків, повязаних із народженням дитини заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні для проведення державної реєстрації народження доньки на території України, оскільки отримані документи на тимчасово окупованій території є недійсним на території України. У видачі свідоцтва про народження заявникам було відмовлено. У звязку з чим просять суд встановити факт народження дитини- дівчинки, громадянки України, яка народилась 12.02.2015 року в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь. Матірю дитини записати [PERSON], [INFO], громадянку України. Батьком дитини записати [PERSON], [INFO], громадянина України. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав в повному обсязі, просив суд заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представника заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 234, п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, в тому числі: народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2,3 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та /або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. 1,2 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення мін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 розділу 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року № 719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно з п.2 розділу 3 вказаних Правил підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма №103/o), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Судом встановлено, що [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) з 11.07.2009 року перебувають у шлюбі. 13.02.2015 року було видано медичне свідоцтво про народження дитини дівчинки, № 219 виданого Сімферопольським районним територіальним медичним обєднанням. Вивчивши всі докази по справі, судом встановлений факт народження дитини, а саме те, що дитина дівчинка народилась 12.02.2015 року на тимчасово окупованій території України, а саме в АРК, м. Сімферополь, в пологовому відділені ЦРКБ Сімферопольського району. За вказаних обставин, суд вважає, що факт народження дитини знайшов своє підтвердження, а отже заява про встановлення даного факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved