Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів: державного акту на право приватної власності на землю від 17 червня 2002 року, серії ІІІ -ЗП №034064, виданого на підставі рішення Комсомольської сільської Ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року №26, та державного акту на право власності на земельну ділянку від 06 серпня 2003 року, серія ЗП №013575, виданого на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 08 квітня 2003 року №135. В заяві зазначає, що вона володіє на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0.15 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 034064, виданим на підставі рішення Комсомольської сільської Ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року №26; та земельною ділянкою площею 0.9501 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 013575, виданим на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 08 квітня 2003року №135. Однак під час перереєстрації вказаних земельних ділянок виявилося, що у вказаних вище Державних актах на право на землю, її прізвище невірно зазначене як: « [PERSON] ». Врегулювати це питання в досудовому порядку та отримати нові, або виправлені державні акти не має можливості, оскільки Державні акти на землю вже не видаються. У зв`язку із чим заявник вимушена була звернутися до суду із заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області до суду не з`явився, надали суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Проти встановлення даного факту не заперечують. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: « Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Як вбачається з матеріалів справи, заявник народилася [INFO] в с. Охримівка Збаразького району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 10.02.2020року (а.с.5). 17 червня 2002 року, на підставі рішення Комсомольської сільської Ради народних депутатів №26 від 18 грудня 2001року, заявнику було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0.15 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. 06 серпня 2003 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 08 квітня 2003року №135, заявнику було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.9501 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Однак під час перереєстрації вказаних земельних ділянок виявилося, що у вказаних вище Державних актах на право на землю її прізвище невірно зазначене як: « [PERSON] » (а.с.9, 10). Дійсно у паспорті, картці платника податків та у свідоцтві про одруження (а.с. 5, 7, 8) прізвище заявника вказано « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що саме в державних актах допущено описку у написанні прізвища заявника. Встановити факт належності державних актів в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням заявник не має змоги. Встановлення цього юридичного факту має для неї суттєве юридичне значення і необхідно для подальшого вільного розпорядження своїм майном. Факт належності заявнику державних актів доведений в судовому засіданні вищевказаними доказами. За таких обставин, на підставі ст. ст. 315-319 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved