Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Чернівецька міська рада В заяві посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Від народження до зміни прізвища в 2001 році його батько мав прізвище « [PERSON] ». Дідом [PERSON] по лінії батька є [PERSON] , який народився [INFO] та помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що йому належало, зокрема квартира [ADDRESS] . [PERSON] у встановлені законом терміни, приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Куніциній І.Є. була подана заява про прийняття спадщини за його дідом [PERSON] та надані нотаріусу відповідні документи. Спадкова справа заведена 12.10.2020 року за №20/2020 та перебуває у провадженні вказаного нотаріуса, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Однак, нотаріусом було повідомлено про неможливість оформлення спадщини з огляду на відсутність належного документа, що підтверджує родинні відносини його як внука, спадкодавця, а також про неможливість доступу до архівних даних органу реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться в Російській федерації. Нотаріус роз`яснила що для спадкування в порядку статті 1264 ЦК України, йому необхідно спочатку звернутись до суду. Іншого способу, ніж судового, для вирішення даного питання немає. [PERSON] просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Чернівці є його дідом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи його адвокат спрямував заяву з проханням справу розглядати у його відсутність. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Просив заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Чернівецької міської ради Осовська М. до початку судового засідання спрямувала до суду листа з проханням розглядати справу у відсутність їх представника. Вирішення справи по суті залишають на розсуд суду. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, приходить до наступних висновків. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Судом встановлено, що заявник [PERSON] , громадянин України народився [INFO] в м.Чернівці та зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 12.01.2018 року, що підтверджується: - копією паспорта заявника серії [NUMBER] . -копією паспорта та свідоцтвом про смерть [PERSON] , що народився [INFO] та помер [INFO] ,.(а.с.6-7). - довідкою КЖРЕП-6 від 05.04.2021 року №763, що підтверджує факт проживання та реєстрації проживання в певний період в квартирі [ADDRESS] . З довідки вбачається, що по даній адресі були зареєстровані [PERSON] та його син [PERSON] , його внук [PERSON] .(а.с.14) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] серія [NUMBER] та запису у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені №00030332119 від 13.04.2021 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] народились в с. Красна Поляна Пісчанокопського району, Ростовської області, Російська Федерація. Також, згідно запису в документі «учетно-послужная карточка к военному билету серии [NUMBER] », що належав [PERSON] , де в графі 12 «Семейное положение. Состав семьи» міститься запис «родство - син, фамилия, имя, отчество- [PERSON], год рождения 1964», що відповідає власному імені його батька « [PERSON] » та його року народження - 1964 та вказує на те, що сином спадкодавця [PERSON] був його батько [PERSON] . Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Положеннями статті 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 21 вказаної Постанови визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Отже, судом встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є дідом [PERSON] , а тому заява підлягає задоволенню. Суд вважає, докази надані заявником належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] ,підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved