Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Свою заяву мотивує тим, що у Ссвідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 20.02.1995 року невірно зазначено прізвище заявниці, а саме [PERSON] , замість вірного [PERSON] (пропущено букву «м» у прізвищі заявниці). Оскільки свідоцтво про право власності на житло є правовстановлюючим документом, отже у [PERSON] виникла необхідність встановити факт приналежності їй цього документа, адже в подальшому ця описка у її прізвищі стане перешкодою для вчинення правочинів з її часткою чи вчинення інших реєстраційних дій. З метою уникнення проблем, врегулювання розбіжностей у документі, а тому змушена вона звертатись з даною заявою до суду захистом свого права та інтересу. Просить заяву задоволити. Представник заявника подав заяву, в якій просить справу заслухати у йоговідсутності, заяву підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає, що заяву слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказі, достатніх для постановлення рішення. Представник заінтересованої особи П`ятої Львівської державної нотаріальної контори направив лист, в якому просить справу заслухати у його відсутності, а тому суд вважає, що заяву слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказі, достатніх для постановлення рішення. Представник заінтересованої особи Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів)в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі заявника та представників заінтересованих осіб, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав. У судовому засіданні установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20.02.1995 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.4/. Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] (розділ IV. Прописка) вбачається, що [PERSON] числиться як зареєстрована за вищезгаданою адресою. У будинковій книзі зазначено про те, що видане свідоцтво про право власності на житло (квартиру) за №1391 від 20.02.1995 р. та зазначено, що Будинкова книга знаходиться серед інших в користуванні [PERSON] /а.с.10-12/. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку Додаток №2 від 09.10.2003 року за №2460/а.с.8/ [PERSON] була прописаною у квартирі [ADDRESS] як дочка власника - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 17.05.2017 р./а.с.7/ [PERSON] - [INFO] є дочкою [PERSON] . Згідно з паспорту громадянина України серії [NUMBER] /а.с.5/ такий виданий [PERSON] - [INFO] .. Відповідно до довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера/а.с.9/ за [PERSON] числиться номер [NUMBER] . За таких обставин, суд вважає, що у вищевказаному правовстановлюючому документі було невірно зазначено прізвище заявниці, а саме [PERSON] , замість вірного [PERSON] (пропущено букву «м» у прізвищі заявниці), а тому призводить у неточність щодо власника даного документу. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Outcome: approved