Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити належність їй технічного паспорту на садибний житловий будинок від 07.03.2017 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 162460569 від 05.04.2019 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2017 року серії НМТ 084700, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 100826153 від 19.10.2017 року, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 9139364 від 07.07.2017 року, витяг з Державного реєстру речових прав нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91400531 від 07.07.2017 року. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що в правовстановлюючих документах, які посвідчують право власності на житловий будинок та на земельні ділянки вказане прізвище « [PERSON] », тоді як в паспорті « [PERSON] ». Вона хоче здійснити продаж житлового будинку, який їй належить, але не може цього зробити, так як є розбіжності в написанні прізвища у вказаних документах. Також вона не може через вказані розбіжності укласти договір оренди земельної ділянки. В судове засідання заявник не з`явився, на ім`я суду надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без участі заявника, вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Справа розглянута без його участі. Подав заяву, якою просив розгляд справи слухати без участі представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява доведена належними доказами і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07.03.2017 року, у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 162460569 від 05.04.2019 року, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 19.10.2017 року серії НМТ 084700, у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 100826153 від 19.10.2017 року, у витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 9139364 від 07.07.2017 року, у витязі з Державного реєстру речових прав нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91400531 від 07.07.2017 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». Тобто у вищевказаних документах прізвище заявника вказано із розбіжностями відносно паспорту (№ [NUMBER] від 11.02.2020 року) та свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] від 03.10.1987 року) - [PERSON] . Так, згідно п. 1 Положення про паспорт громадянина України затвердженого Постановою ВР У «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Заявник, отримала 11.02.2020 року паспорт громадянина України, уже із зазначенням персональних даних приведених у відповідність до свідоцтва про укладення шлюбу, яким вона змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Раніше, у заявника у паспорті було зазначено помилково прізвище « [PERSON] », тому відповідно всі вище перелічені документи також містять записи із прізвищем « [PERSON] » (а.с. 7). Зараз вона бажає відчужити своє майно посвідчене вказаними документами, однак через розбіжності в записах прізвища не має можливості. Так, дослідивши надані заявником документи, суд вважає доведеним те, що технічний паспорт, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтві про право на спадщину за заповітом належать [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Тому з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] .

Outcome: approved