Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що він з03.10.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу у них 12.07.2016 року народився син [PERSON], про що було видано медичне свідоцтво про народження, яке є недійсним, оскільки територія АР Крим є тимчасово окупованою. У звязку з цим заявник не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини, а тому просив встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON], [INFO] у м. Сімферополь АР Крим, у батьків [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України та [PERSON], [INFO], уродженця с. щолкіне Ленінського району АР Крим, громадянина України. Заявник в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що заяву підтримує в повному обсязі. Представник Дніпровського районного у м. Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», [PERSON] Крим - тимчасово окупована територія є невідємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.10.2009 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Савицька». 12.07.2016 року [PERSON] народила дитину чоловічої статі про що, державною бюджетною установою охорони здоровя [PERSON] Крим «Клінічна лікарня ім. Н.А. Семашко». 02.09.2016 року Алуштинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим видано свідоцтво про народження [PERSON], який народився 12.07.2016 року у батьків [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, медичне свідоцтво та свідоцтво про народження [PERSON], який народився 12.07.2016 року, що видане 02.09.2016 року Алуштинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим є недійсним та не створює правових наслідків. \~\~\~\~Згідно ч.1ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. \~\~\~\~Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. \~\~\~\~Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. \~\~\~\~Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ним та [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], який народився 12.07.2016 року у м. Сімферополь, а відтак підстав для відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. \~\~\~\~При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. На підставі викладеного,

Outcome: approved