Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить : визнати громадянина [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви навела наступне. Вона - [PERSON], з 2006 по 2011 рік перебувала у шлюбі з [PERSON], який нині є її колишнім чоловіком, що підтверджується рішенням Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим про розірвання шлюбу від 17.10.2011 року. Постійним місцем проживання її колишнього чоловіка була квартира [ADDRESS] З кінця 2011 року [PERSON] залишив своє постійне місце проживання, вивіз всі свої речі і з того часу по сьогоднішній день додому не повернувся, про своє місце перебування відомостей нікому не залишав, ніяких звісток про себе не повідомляв. На даний час їй невідомо ніяких відомостей про його місце перебування чи проживання, тобто є всі підстави визнати його безвісти відсутнім. Вказаний факт підтверджується актом про не проживання та довідкою про склад сім'ї. Крім вказаного акту сусідів, факт відсутності будь-яких відомостей про [PERSON] з 2011 року буде підтверджувати поясненнями свідків. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Встановлення юридичного факту - факту визнання особи безвісно відсутньою необхідно заявнику, для отримання допомоги на дитину як одинокій матері. Встановити вказаний факт у іншому порядку неможливо, у зв'язку з чим для встановлення вказаного факту змушена звернутися до суду. Тобто, встановлення даного факту має для неї, заявника по справі, юридичне значення, оскільки дає можливість на реалізацію своїх прав. Відповідно до ст. 43 ч.1 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Оскільки, з 2011 року у м. Кривому Розі, де постійно проживав [PERSON], немає відомостей про місце його перебування, то вважає, що він може бути визнаний судом безвісно відсутнім згідно ст. 43 ЦК України. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявник та її представник, кожен окремо, заяву підтримали повністю, підтвердивши викладені в ній доводи. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до суду не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою заявника, судом проведено заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, з яких вбачається, що приблизно 30 років проживає по сусідству з заявником. Такий же час знає заявника. У 2006 році заявник вийшла заміж за [PERSON] З 2012 року [PERSON] не бачив. Заявник з приводу розшуку [PERSON] зверталася до міліції. З заявником спілкується часто. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, з яких вбачається, що знайомий з завником близько 20 років, так як дружив з її батьком та часто бував у них вдома. Йому відомо, що заявник перебувала у шлюбі. У 2011 році її чоловік зник і де він перебуває з зазначеного часу невідомо. До цього проживав [PERSON] проживава за адресою по [ADDRESS]. Йому відомо, що заявник зверталася до міліції з приводу розшуку чоловіка. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: рішення суду (а.с.6), свідоцтво про народження (а.с.9), довідка (а.с.17), акт (а.с.18). Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 43 ч.1 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У судовому засіданні на підставі пояснень заявника та її представника, показань свідків [PERSON], [PERSON], досліджених письмових доказів, а саме: рішення суду (а.с.6), свідоцтва про народження (а.с.9), довідки (а.с.17), акту (а.с.18) встановлено, що заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу з яким мають дитину [PERSON], [INFO]. Останнім постійним місцем проживання [PERSON] була адреса: [ADDRESS], однак за вказаною адресою останній не проживає з 2011 року. Місцезнаходження [PERSON] заявнику невідомо. Оскільки з 2011 року за місцем постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, таким чином, на підставі ст. 43 ЦК України, суд вважає можливим визнати останнього безвісно відсутнім.

Outcome: approved