Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Заявник [PERSON]. звернулась до суду про встановлення факту постійного проживання [PERSON]. зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Свої заявлені вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона забрала до свого місця проживання за адресою: [INFO], свою рідну тітку [PERSON], яка перебувала в безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги, та яка померла [INFO]. За життя [PERSON] подарувала заявниці квартиру [ADDRESS], та склала на її ім'я заповіт, яким заповіла їй земельну ділянку, площею 0,045 га, розташованої на території Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області. Зі своєю тіткою [PERSON] заявник проживала за адресою: [INFO], однією сім'єю, доглядала за нею, вела з нею спільне господарство. Однак, при зверненні [PERSON] до нотаріуса з питанням оформлення спадкових прав їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущенням заявником строку для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для реалізації її спадкових прав. Заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києва не уповноважило свого представника на участь в судовому засіданні, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, однак подав пояснення, в яких просив розглянути справу без участі його представника та по закону. Свідки [PERSON] та [PERSON], які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведені до присяги у встановленому законом порядку, пояснили суду, що тривалий час перед смертю [PERSON] - тітка заявниці [PERSON], проживала у своєї племінниці та її сина, відносини між ними були теплими, сімейними та дружніми, [PERSON] допомагала виводити [PERSON] на вулицю, коли їй вже було важко самостійно робити це, а переїхала остання до племінниці після інсульту, розповідала сусідам, що в неї є дача, але їздити туди задалеко, хворіла недовго та не дожила до дев'яносторічного віку лише місяць. Померла [PERSON] у квартирі [PERSON]., свідок [PERSON] якраз в цей час зайшла до них. Організацією поховання [PERSON] займалася [PERSON], а в подальшому замовила похоронний зал, тощо. Суд, вислухавши заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно заповіту складеного [PERSON] 21.05.2009 на ім'я [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в спадковому реєстрі за номером 46999585, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 0,045 га, що знаходиться на території Малосолтанівської сільської ради (С/Т «Заводське») Васильківського району Київської області (а.с.10). Як вбачається з державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], останній на підставі рішення Малосолтанівської сільської ради від 27.02.1998 № 245-Б передано для ведення садівництва в с/т «Заводське» у приватну власність земельну ділянку площею 0,045 га, що розташована на території Малосолтанівської сільської ради (а.с.12). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 31.07.2013, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,045 га для ведення садівництва, що розташована на території Малосолтанівської сільської ради останній на підставі рішення (а.с.14-16). Згідно договору дарування квартири, укладеного 16.09.2004 між [PERSON] та [PERSON], та посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7-1600, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] (а.с.19). [PERSON] померла [INFO] року у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16.12.2017 р. (а.с.7). Згідно довідки, виданої 16.12.2017 Управлінням охорони здоров'я, причиною смерті [PERSON] стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.8). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданої державним нотаріусом Десятої Київською державною нотаріальної контори Шульгою\~С.В. 15.09.2018 р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с.9). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, [PERSON] звернулась у встановленому законом порядку із заявою для прийняття спадщини до державного нотаріуса Десятої Київською державною нотаріальної контори Шульги С.В., та не заявляла про відмову від спадщини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини (ч. 1 ст. 90 ЦПК України) За клопотанням представника відповідача та позивача на підтвердження даних, що є предметом судового розгляду, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що покійна [PERSON] проживала разом зі своєю племінницею [PERSON] в квартирі останньої за адресою: [ADDRESS], разом вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Організацією похоронів та похованням своєї тітки [PERSON] займалась заявник [PERSON] Суд приймає до уваги покази допитаних свідків, оскільки останні узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами та поясненнями заявника. Досліджені судом докази та показання свідків беззаперечно свідчать про родинні стосунки між померлою [PERSON] та заявником [PERSON], яка постійно проживала зі своєю тіткою [PERSON] у своїй квартирі на час відкриття спадщини, тому суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки [PERSON], як спадкоємець після смерті своєї померлої [INFO] тітки [PERSON], має намір прийняти спадщину, що відкрилась після смерті останньої. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved