Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] , померлою [INFO] , на час смерті останньої. В обґрунтування заяви вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка мешкала на тимчасово окупованій території в селі Безіменне Новоазовського району Донецької області. Зазначив, що на час смерті його матері він також проживав на тимчасово окупованій території за адресою: [ADDRESS] , разом із останньою. Після смерті матері заявника необхідно вступити у спадщину, яка складається з недоотриманих сум пенсій, та майна. Проте, оскільки заявник та його покійна мати хоча й постійно проживали разом на час смерті останньої в селі Безіменне Новоазовського району Донецької області, проте довести це в позасудовому порядку виявляється неможливим. Крім того, оскільки покійна мати заявника була зареєстрована та проживала на тимчасово окупованій території України, заявник не має можливості надати нотаріусу відповідну належну довідку, яка б підтверджувала факт їхнього постійного проживання разом на час смерті матері, оскільки органи місцевого самоврядування в селі Безіменне Новоазовського району Донецької області не здійснюють свої повноваження відповідно до законодавства України. Тому для вступу у спадок після смерті матері та отримання недоотриманих нею за життя сум пенсій, заявник вимушений звернутись із заявою про встановлення факту постійного проживання із [PERSON] на час смерті останньої. У судовому засіданні заявник повністю підтримав подану заяву,надавши пояснення, аналогічні викладеній у ній, просив її задовольнити. Представник заявника, адвокат Мацегора К.Ф., підтримала заяву [PERSON] , просила її задовольнити. В подальшому надали заяву з проханням провести розгляд справи без їх участі. Представник зацікавленої особи Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області у судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 1954 року Безіменським сільським ЗАЦВ Будьоннівського району Сталінської області, актовий запис №66, [PERSON] народився [INFO] , в графі «батьки» зазначені: мати - [PERSON] . Згідно до паспорту громадянина України вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про смерть, виданого 29 серпня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1444 вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в селі Безіменне Новоазовського району Донецької області. Постановою завідуючої Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, що містяться в Інформаційному листі ВВСУ від 15.04.2016 року «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» (далі - Інформаційний лист ВССУ), рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданими особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Допитані у судовому засідання свідок [PERSON] зазначила, що з 2014 року [PERSON] дійсно постійно проживав разом зі своєї своєю матір`ю за місцем проживання останньої за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] була особою похилого віку, [PERSON] здійснював за нею догляд по момент смерті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем має для заявника важливе юридичне значення, а саме оформлення спадщини за законом. У першу чергу право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Враховуючи викладене суд вважає, що заявником, який є спадкоємицям першої черги за законом після смерті її матері спадкодавця [PERSON] , надано докази на підтвердження факту його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, внаслідок чого дійшов висновку про задоволення її заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved