Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документа, а саме свідоцтва про право власності від 25.02.1993 року, [PERSON] , мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на частку квартири [ADDRESS] , що належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року. Підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло була довідка про склад сім`ї, в якому померла зазначена як « [PERSON] ». При перекладі на українську мову в свідоцтві про право власності була допущена помилка та зазначено « [PERSON] », тоді як згідно з українським правописом правильним є переклад « [PERSON] ». З метою врегулювання цієї ситуації заявником було направлено заяву від 02.03.2020 року до виконавчого комітету Вінницької міської ради з проханням внести зміни в свідоцтво про право власності від 25.02.1993 року в частині зміни з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до відповіді виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.03.2020 року помилок в частині написання відомостей про співвласників квартири у свідоцтві допущено не було, та роз`яснено, що [PERSON] має право оскаржити цю відповідь у судовому порядку. У зв`язку із вище зазначеним заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановленням факту належності документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року, [PERSON] . Заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Вінницької міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25.02.1991 року №106 квартиру [ADDRESS] було передано у приватну власність [PERSON] . На підставі вищевказаного рішення було видано свідоцтво про право власності на житло від 25.02.1993 року, відповідно до якого співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 12.08.1992 року [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на частку квартири [ADDRESS] , що належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року. Підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло була довідка про склад сім`ї, в якому померла зазначена як « [PERSON] ». При перекладі на українську мову в свідоцтві про право власності була допущена помилка та зазначено « [PERSON] », тоді як згідно з українським правописом правильним є переклад « [PERSON] ». Правильність перекладу « [PERSON] » підтверджується також свідоцтвом про смерть від 12.04.1993 року. Через невідповідність правовстановлюючих документів, а саме помилці при зазначенні прізвища, імені та по батькові [PERSON] в свідоцтві заявник не в змозі оформити спадщину. З метою врегулювання цієї ситуації заявником було направлено заяву від 02.03.2020 року до виконавчого комітету Вінницької міської ради з проханням внести зміни в свідоцтво про право власності від 25.02.1993 року в частині зміни з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до відповіді виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.03.2020 року помилок в частині написання відомостей про співвласників квартири у свідоцтві допущено не було, та роз`яснено, що [PERSON] має право оскаржити цю відповідь в судовому порядку. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його право на одержання спадщини. .

Outcome: approved