Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку 16.03.2020 року нею було уточнено. Просить суд винести рішення, яким встановити факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] по день його смерті, за адресою [ADDRESS] . В судове засідання заявник [PERSON] та її представник адвокат Велегура М.І. не з*явилися, представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнену заяву підтримує та просить суд задовольнити. Представник заінтересованої особи: Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду видзив. Також просив суд слухати справу за відсутністю їх представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На даний час є пенсіонером за віком. [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9), з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Задовго до реєстрації шлюбу у [PERSON] та її померлого чоловіка народився син, батьком якого записаний [PERSON] . Зі своїм чоловіком вони проживали за адресою [ADDRESS] , хоча чоловік заявника не був зареєстрований за цією адресою. Місцем його реєстрації була адреса [ADDRESS] . Чоловік заявника за життя був ліквідатором аварії на ЧАЕС, 1 категорії, та отримував належну пенсію, на яку подружжя фактично проживало. В вересні 2019 року заявник, досягнувши пенсійного віку, звернулася до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, але їй було відмовлено в переході на іншу пенсію в зв`язку з тім, що заявник не надала доказів, що засвідчують факт перебування її на утриманні у чоловіка [PERSON] оскільки він був зареєстрований за іншою адресою. Для отримання відповідної довідки заявник зверталася до ТОВ «Житлосервіс КР», де у видані довідки їй було відмовлено, та повідомлено, що ТОВ «Житлосервіс КР» не мають відповідних повноважень щодо підтвердження фактів проживання та видачі таких довідок. Підтвердити факт звернення заявник також не може, так як це було в усній формі. З метою підтвердження даного факту був складений відповідний акт (а.с.6) про те, що заявник зі своїм чоловіком [PERSON] спільно проживали за адресою [ADDRESS] . Даний акт був складений у присутності свідків: [PERSON] , [ADDRESS] , [PERSON] , [ADDRESS] , [PERSON] , [ADDRESS] . Дані свідки є сусідами заявника та підтвердили факт спільного проживання заявника та її чоловіка [PERSON] та те, що вони вели спільне господарство. Після цього заявник знову звернулася до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника та надала відповідний акт на підтвердження спільного проживання з [PERSON] , але заявнику знов відмовили в переході на пенсію по втраті годувальника оскільки акт підтверджуючий сумісне проживання не є належним доказом (а.с.7) У разі неможливості надати такі документи факт сумісного проживання за однією адресою встановлюються у судовому порядку, тому заявник вимушена була звернутися до суду з відповідною заявою. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до пункту 5 частини 2статті 293 ЦПК України,суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що окрім фактів, перелік яких міститься в частині 1 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.2,ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, аналізуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявником надано беззаперечні докази того, що заявник [PERSON] сумісно проживала зі своїм померлим чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] до дня його смерті. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження для фізичних осіб складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 384,20 грн. Отже з урахуванням наведеного, та оскільки заявник як дружиною померлого громадянина [PERSON] , який був ліквідатором аварії на ЧАЕС, 1 категорії, згідно п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір має право на пільги встановлені для сімей загиблих ветеранів війни, судові витрати по справі у вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved