Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду та просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння,розташоване в місті Харкові по вулиці Озерній, 42-Г, виданого Червонозаводським РЖУ 25 травня 1965 року та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 05.06.1965 р., за р.№38885 на імя «Шипенковой Марии Алексеевны» ( рос.), [PERSON], [INFO], уродженці [INFO], громадянці України, яка померла 24 лютого 2016 року у місті Харкові. Заявник посилається на те, що після смерті його матері [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого за адресою: м.Харків, вул. Озерна,42-Г, який належить спадкодавцю за правом приватної власності. Заявник прийняв спадщину після матері, подавши заяву до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] та отримав Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Під час вивчення документів заявнику, нотаріусом виявлена невідповідність між прізвищем та імям померлої у свідоцтві про смерть та у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на домоволодіння, що у подальшому зявиться перепоною для отримання спадкових документів заявником. З приводу цього заявник вимушений звернутись до суду за встановленням юридичного факту належності правовстановлюючого документу на спадковий будинок його матері. Заявник вважає, що під час видачі свідоцтва про право власності на будинок, була припущена помилка та імя його матері записане «Мария» російською мовою, тоді як вона вважалась [PERSON], що мати постійно проживала у належному їй будинку, вважала себе його власником, була зареєстрована у будинку, як [PERSON], у шлюбі [PERSON] ( рос.) [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON], діюча на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 31.05.2016 р., р. №326, підтримала вимоги [PERSON] просила їх задовольнити, надала пояснення відповідні вищенаведеному, в межах заяви. Представник заінтересованої особи - Харківської міської Ради в судове засідання не зявився, про час, місце та дату слухання справи\~\~повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про слухання справи за відсутністю представника до суду не надходило. За таких підстав суд визнає за можливе розглядати справу за відсутності представнику Харківської міської Ради на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2016 року у місті Харкові у віці 81 року померла [PERSON] ( актовий запис за №3264 складено 24.02.2016 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову ХМУЮ (а.с. 10 ). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої надходить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: місто Харків, вулиця Озерна, 42-Г. Зазначений будинок належить за правом приватної власності [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Червонозаводським РЖУ 25 травня 1965 року та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 05.06.1965 р., за р.№38885 ( а.с. 15 ). Заповіту [PERSON] не залишила. Її єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України ( а.с. 8 ). Спадщину після матері заявник прийняв як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією домової книги та відомостями Першої Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 36-40). 14.03.2015 р. заявник звернувся до Приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] За його заявою була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 58699723 та номером у нотаріуса 03/2016, про що спадкоємцю був виданий відповідний Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43234800 ( а.с. 11-12 ). Під час вивчення наданих заявником документів до спадкової справи, нотаріус виявила невідповідність між прізвищем та імям померлої та прізвищем та імям власника спадкового майна, а саме: право власності на спадщину належить [PERSON] ( у шлюбі [PERSON]) [PERSON], а 23.02.2016 р. померла спадкодавець [PERSON]. Зазначена невідповідність є перепоною для подальшого оформлення заявником спадкових прав. У теперішній час внести зміни у свідоцтво про право особистої власності, або отримати тотожний новий документ неможливо у звязку зі смертю власнику. З приводу зазначеного заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів на домоволодіння його спадкодавцю. Згідно з позицією Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висловленою у [PERSON] за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п.9, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,15 ЦК України, цивільні права і обов?язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.256, п.8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,зі змінами, внесеними Постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 р. п.12 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,імя,по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, заявник повинний подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд вважає можливим розглянути заяву [PERSON] та встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу його померлій матері, бо встановлення факту необхідно для виникнення правової обставини, що підтверджується наданими письмовими доказами. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння по вул. Озерній, №42-Г, видане 25.05.1965 р. Червонозаводським РЖУ м. Харкова «[PERSON] ( рос.)» ( а.с. 15 ). З наданих судові особистих документів спадкодавцю [PERSON] суд надходить до висновку, що саме їй належить зазначений правовстановлюючий документ. У Трудовій книжці, виданій у 1953 році на імя «Шипенкова Матрена Алексеевна» (рос.) зазначено, що прізвище [PERSON] змінене на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб за № 0522297, виданого Червонозаводським РАГСом м.Харкова 11.01.1969 р. (а.с. 23-24). З довідки, виданої Відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського РУЮ від 24.09.2002 р. за №208 [PERSON], вбачається, що 11.01.1969 р. зареєстроване одруження [PERSON] та [PERSON], а/з 31; 13.11.1984 р. зазначеним Відділом РАГСу зареєстроване розірвання шлюбу між цими громадянами, а/з 495 та після розірвання шлюбу привласнені прізвища йому та їй [PERSON] ( а.с. 21 ). Відповідно до актового запису за №12, зробленого Червонозаводським РАГСом м.Харкова у подружжя [PERSON] та [PERSON] «Матрена Алексеевна» ( рос.) 10.12.1968 р. народився син [PERSON] ( а.с. 8 ). У громадянському паспорті громадянина СРСР, виданого 19.02.1979 р., випадково збереженому матірю заявника, її імя записане «Мотрона» та у паспорті є відомості про шлюб із [PERSON], народження сина [PERSON] та штамп її реєстрації за адресою будинку по вул. Озерній 42-Г з 10.06.1965р. ( а.с. 27-28 ). У Будинковій книжці будинку 42-Г по вул. Озерній,виданій 10.06.1965 р., яка також збереглась у спадкодавцю, «[PERSON], у шлюбі [PERSON]» ( рос.) зареєстрована за адресою будинку з 10.06.1965 р. Дані щодо дати, місця народження співпадають з даними громадянського паспорту [PERSON]. Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], спадкодавець [PERSON] з 1965 року до самої своєї смерті постійно проживала у належному їй будинку, вважала себе його власником, виконувала відносно нього всі обовязки власнику; разом з матірю проживав її син [PERSON], він поховав її зі спадкового будинку та залишився проживати у ньому, як єдиний мешканець будинку та єдиний спадкоємець його власникові. Суд вважає звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення юридичного факту законним, а заяву такою, що знайшла своє підтвердження належними та допустимими доказами та задовольняє її.

Outcome: approved