Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. В обґрунтування вимог вказала, що [INFO] в м.Сімферополь Автономної Республіки Крим помер її чоловік - [PERSON] , 1983 року народження, що підтверджується документами про його смерть, виданими на анексованій території. Оскільки такі документи, видані на тимчасово окупованій території не державними органами, будь-яких правових наслідків не створюють, це не дозволяє їй зареєструвати смерть чоловіка у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про смерть. Зважаючи на вказані обставини, заявник просить суд встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у м.Сімферополь Автономної Республіки Крим, для подальшого отримання у державному органі свідоцтва про його смерть українського зразка. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і суду пояснила, що її чоловік [PERSON] з квітня 2021 року знаходився на заробітках у м.Сімферополь, де [INFO] помер від серцевого нападу у віці 38 років, про що вона дізналася по телефону від його брата. Так як дозвільних документів на виїзд на анексовану територію Криму в неї не було, то дістатися до м.Сімферополя вона не змогла, і чоловіка поховали в Криму. Так як документи про смерть чоловіка, видані на анексованій території, не надають їй права на реєстрацію його смерті у відділі РАЦС та отримання свідоцтва про смерть, заявник просить суд встановити факт смерті її чоловіка, який помер [INFO] у м.Сімферополь, що надасть їй можливість після отримання свідоцтва про смерть оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину. Заінтересована особа Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків), будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення заявника та надавши оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з такого. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015 та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006року. Згідно вказаної вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000року №52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що чоловік заявника [PERSON] , [INFO] , громадянин України, з яким заявник перебувала у шлюбі з 19.04.2012року, постійно проживав у [ADDRESS] (а.с.6,9-10). [INFO] він помер у м.Сімферополь АР Крим. На підтвердження смерті чоловіка заявником надано лікарське свідоцтво про смерть серія 35 № 200007484, видане 22.09.2021 відділом судово-медичної експертизи, довідку про смерть № С-04975, свідоцтво про смерть за актовим записом № [NUMBER] , видані 24.09.2021 відділом реєстрації смерті м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, згідно яких смерть [PERSON] , [INFO] , настала від ділатаційної кардіоміопатії, та фото з місця його поховання (а.с.12, 13-15). Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт - рішення, документ, видані органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Разом з тим держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Встановлення зазначеного факту має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у інший законний спосіб зареєструвати смерть особи, яка померла на тимчасово окупованій території, аніж шляхом встановлення факту смерті в судовому порядку, суд, виходячи з ключових інтересів заявника та її дитини, вважає за необхідне заяву задовольнити. Обставин, які б викликали сумнів у доведеності факту смерті матері заявника на тимчасово окупованій території, судом не встановлено.

Outcome: approved