Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю 1-311 № 037784, виданого Приазовською районною радою 17 лютого 2000 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя його батько отримав у власність земельну ділянку площею 10,00 га на території Приазовської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗП № 037784, виданим Приазовською районною радою 17 лютого 2000 року. Однак, з невідомих причин у Державному акті по-батькові його батька помилково було зазначене як [PERSON] замість правильного [PERSON] . Той факт, що зазначений вище правовстановлюючий документ на земельну ділянку належать саме його батьку підтверджується державним актом та свідоцтвом про смерть, інші відомості у яких, крім однієї літери у по-батькові, повністю ідентичні анкетним даним його батька. Встановлення факту належності зазначеного вище правовстановлюючого документа померлому батьку йому необхідно для оформлення спадщини, однак у зв`язку з допущеними помилками при оформленні документів він цього зробити не може, що підтверджено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судове засіданні заявник не з`явився, надав повноваження представнику. Представник заявника в судове засідання не з`явився, наддав заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягає на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Приазовської селищної ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, судом установлено наступі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС Приазовського РУЮ Запорізької області 03.02.2011 року. З Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗП № 037784, виданим Приазовською районною радою 17 лютого 2000 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 10,00 га на території Приазовської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи. На підтвердження факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу, заявником надано лише свідоцтво про смерть та Державного акту на право приватної власності на землю 1-311 № 037784. Крім того, заявником не надано доказів,що померлий є його батьком. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту належності [PERSON] , померлого [INFO] Державного акту на право приватної власності на землю 1-311 № 037784, виданого Приазовською районною радою 17 лютого 2000 року, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed