Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту проживання на території України, обґрунтовуючи свою заяву тим, що у період з 1989 року вона постійно проживала на території України, та бажає отримати громадянство України відповідно до положень чинного законодавства. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області було повідомлений належним чином, причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного [PERSON], народилася 20.09.1958р. в Грузії (а.с. 15). Від спільного шлюбу з [PERSON] народилися діти [PERSON], 19.02.1977 року вродження (а.с. 41зв.), [PERSON], [INFO] (а.с. 39зв.), [PERSON],[INFO] (а.с. 40зв.). 18.01.1990р. Овідіопольським районним судом Одеської області було розірвано шлюб між [PERSON] й [PERSON] (а.с .32зв., 33зв.). У період з 1989 по 1993 роки після розірвання шлюбу заявник фактично проживала за адресою вул.Героїв Сталінграду, №26, квартира, №85 в м. Одеса (а.с .14). З 11.06.1990 року по 10.12.1991р. заявник працювала прибиральницею в кооперативі «Рестус» (а.с. 17). Вказана обставина проживання на території України, у тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, зокрема, підтверджується поясненнями допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; обставиною того, що діти заявника в 1990 та 1991 роки, навчалися в Одеській загальноосвітній школі №81 І-III ступенів Одеської міської ради Одеської області (а.с. 11-13) та самим фактом отримання дітьми заявника громадянства України (а.с. 5, 7, 9); особистими фотографіями та кореспонденцією родини Асян за вказаний період (а.с. 74-77); випискою з домової книги чоловіка заявника про проживання на території України з 1990 року по 22.11.1991р. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України»і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України у певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. (із змінами та доповненнями) передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно [PERSON] для отримання паспорта громадянина України. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується вищенаведеними наявними у матеріалах справи доказами та показаннями свідків. Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява [PERSON] щодо встановлення факту її постійного проживання на території України, у тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved