Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, яка мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною без реєстрації шлюбу з вересня 2003р. по 09.07.2009р. Під час спільного проживання [INFO] народилася дочка [PERSON] . 09.07.2009р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після одруження [PERSON] . В квітні 2015р. даний шлюб було розірвано, але з липня 2015р. [PERSON] та [PERSON] знову стали проживати однією родиною без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання [INFO] народилася друга донька [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Державний нотаріус відмовив дітям у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті їх батька мотивуючи тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт наявності родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] та між [PERSON] і [PERSON] . Просить встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Святошинського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними документами та доказами та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб за наданими до справи документами. Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення, суд дійшов висновку про те, що така заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК україни суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що 09.07.2009р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після одруження [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 18.04.2015р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] під присягою дали покази, що [PERSON] є їх сином, який загинув в минулому році, а [PERSON] та [PERSON] його дочки та онуки свідків. Спору щодо спадкового майна немає, діти [PERSON] повинні все успадкувати. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] під присягою дала покази, що вона є тіткою заявника і знає померлого [PERSON] з 2003р. як батька дітей [PERSON] та [PERSON], яких він забирав з пологового будинку. Заявниця разом з померлим [PERSON] і дітьми проживали як звичайна родина. Листами від 28.02.2019р. Шполянської державної нотаріальної контори у Черкаській області відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відсутні докази того, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено та підтверджено свідками, що померлий [INFO] [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю, вів з нею спільне господарство та виховував спільних дочок [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] ,. [INFO] , утримував останніх та визнавав себе батьком, що підтверджується фотокартками та свідченнями свідків. Крім того, судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] разом з [PERSON] та дітьми [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по день своєї смерті проживав за місцем їх реєстрації: [ADDRESS] . Вказані факти підтверджуються актом підтвердження проживання однією сім`єю від 06.09.2018 року, складеного майстром ЖЕД-2 та сусідами померлого. Дані покази, на думку суду, є послідовними, сумнівів не викликають, а тому, на думку суду, заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для прийняття дітьми спадщини після померлого батька [PERSON] , на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішення суду про визнання батьківства є відповідною правовою підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану та додаткового застереження не потребує. На підставі викладеного,

Outcome: approved