Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, належності [PERSON] , яка померла [INFO] Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0088338, зареєстрованого 09.10.1996 р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за 251. В обгрунтування заяви вказує, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Згідно до заповіту від 04.09.1987 року, який посвідчено у Криницькій сільській раді Миколаївського району Львівської області Семанич А.М. все своє майно заповіла заявнику. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0088338, зареєстрованого 09.10.1996 за № 251 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого [PERSON] , допущена помилка -замість букви «а» вказано букву «є»-, тобто « [PERSON] ». Як вбачається із довідки № 159 від 04.06.2020 року, відданої Криницькою сільською радою, [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка проживала до дня смерті по [ADDRESS] , була однією і тією ж особою. Про те, що в прізвищі [PERSON] були допущені помилки в написанні її прізвища свідчать і інші документи, які їй були видані, зокрема: в технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] її прізвище записано як « [PERSON] », в медичній карті амбулаторного хворого - « [PERSON] »', в по господарськійнизі - « [PERSON]». Встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) необхідно йому для реалізації права на відведення земельної частки в натурі. В судовому засідання заявник та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити. Зацікавлена особа - Криницька сільська рада Миколаївського району Львівської області в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Виходячи із вищезазначеного, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved