Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до районного суду із заявою в якій просить встановити факт, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві власності на квартиру [ADDRESS] складає 1/2 частину, мотивуючи тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з частини квартири [ADDRESS] . Заявник є її єдиною спадкоємницею. Квартира, частина якої є спадковим майном, перебувала у заявника та її матір`ю в спільній сумісній власності, що підтверджується з відповіді КП Київське міське бюро технічної інвентаризації від 30.08.2016 року за №КВ 2016 №30488. Однак розмір частки спадкодавиці в даному майні не визначений. Заявник своєчасно звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори м. Києва з заявою про прийняття спадщини, надала усі необхідні документи, але 23 серпня 2017 року державний нотаріус Одинацятої київської державної нотаріальної контори м. Києва Іванець О.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки Свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути видано лише після виділення ( визначення ) частки померлого у спільному майні співвласників. Вищевказана квартира була придбана за договором міни, який посвідчений Першою київською державною нотаріальною конторою 30 липня 1993 року за реєстровим номером 1-1571 та зареєстрований в Київському міському БТІ 17 березня 1994 року. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або законом. Між заявником і спадкодавицею, за її життя, частки співвласників у праві спільної сумісної власності не встановлювалися, а отже були рівними. Оскільки заявник з спадкодавицею. Лише удвох володіли майном, що є у спільній сумісній власності, кожному з них фактично належить по 1/2 частині квартири. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2018 р. підсудність вищевказаного позову визначена Подільському районному суду м. Києва. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.07.2018 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. У судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заяву в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Заінтерисована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви в повному обсязі, та повідомила, що на частку спадкового майно, яке залишилось після смерті їх матері [PERSON] вона не претендує, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою. Представник Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився. Заінтерисована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] , а також зазначив, що письмовою заявою яка засвідчена нотаріусом відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №18726. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору міни, посвідченого Першою київською державною нотаріальною конторою 30.07.1993 року за реєстровим № 1-1571 та відповіді КП Київське міське бюро технічної інвентаризації від 30.08.2016 р. за № КВ 2016 №30488 право власності на зазначену квартиру зареєстровано за померлою [PERSON] та [PERSON] на підставі спільної сумісної власності. Судом встановлено, що заявник звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори м. Києва із заявою про прийняття спадщини. 23 серпня 2017 р. державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори м. Києва Іванець О.О. від відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки розмір частки спадкодавці в даному майні не визначений. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Як вбачається з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При ухваленні рішення суд бере також до уваги позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Виходячи з аналізу досліджених обставин та доказів, беручи до уваги, що померла [PERSON] доводилась матір`ю заявника, є членами однієї родини, а тому при обміні квартирою виходили з рівності часток у праві на неї, можна дійти обґрунтованого висновку про те, що частка квартири, за адресою [ADDRESS] , яка на праві власності зареєстровано за померлою [PERSON] та [PERSON] на підставі спільної сумісної власності становить 1/2 частки. Враховуючи викладене, оскільки частка квартири, яка належала померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, що не дає можливості заявнику реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що розмір частки померлої [PERSON] , у спільній сумісній власності на квартиру, яка належала їй на підставі договору міни, посвідчений Першою київською державною нотаріальною конторою 30.07.1993 року за реєстровим № 1-1571 становить 1/2 частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved