Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Заявник в заяві вказує, що він [PERSON], народився [INFO] в селі ІІавлівка Калинівського району Вінницької області, у сім'ї матері - [PERSON], яка за національністю є українкою, та батька - [PERSON], який за національністю є поляком. Однак, в свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданому Павлівською сільською радою Калинівського району 22 травня 1972 року, помилково зазначено, що батько -[PERSON] за національністю є «українцем». Починаючи з 2007 року Республікою Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалась позбавляє його та його дітей права скористатись даними правами, відповідно є необхідність в судовому порядку встановити той факт, що [PERSON] - його батько є поляком за національністю. Тому заявник звернувся до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій він заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує та просить справу розглянути за його відсутності. Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак від начальника відділу Гавронської Л.П. надійшов лист, в якому просить розглядати справу за заявою [PERSON] без представника відділу ДРАЦС Калинівського РУЮ. Згідно ст.158 ч.2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився [INFO] в селі ІІавлівка Калинівського району Вінницької області, у сім'ї матері - [PERSON], яка за національністю є українкою та батька - [PERSON], який за національністю є поляком. Однак, в свідоцтві про народження заявеника серії [NUMBER], виданому Павлівською сільською радою Калинівського району 22 травня 1972 року помилково зазначено, що батько -[PERSON] за національністю є «українцем». Батько заявника [PERSON] - [PERSON] народився [INFO] в селі Павлівка Калинівського району Вінницької області. Його батьками були: батько - [PERSON], який за національністю є українець та мати - [PERSON], яка за національністю є «полькою». Однак в свідоцтві про народження батька заявника - [PERSON] серії [NUMBER] виданого Калинівським ЗАГС 11 грудня 1948 року помилково зазначено, що його мати - [PERSON] за національністю є «українка». [PERSON], народилась [INFO] в сім'ї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, яке було видане Павлівською радою Калинівського району Вінницької області 02 травня 1930 року (а.с.10) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00014531238 від 03.10.2014 року (а.с.27). Так, зі змісту вищевказаного свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00014531238 від 03.10.2014 року вбачається відсутність будь-якої вказівки на національність [PERSON]. Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що батько баби заявника - [PERSON] - [PERSON], за національністю є поляком, що підтверджується його паспортом серії [NUMBER], виданим Калинівським РВ НКВС Вінницької області 16 серпня 1950 року (а.с.11). А саме, в графі «національність» паспорту належного [PERSON], зазначено що він за національністю є «поляк». Згідно довідки Ф № 1, яка була видана в 1933 році за підписом голови села Павлівка на одержання паспорта, також вбачається, що [PERSON] за національністю є «поляк» (а.с.12). Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Згідно ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом , а відповідно до ст.271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя . Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. У відповідності до ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність . Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання про національність батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. Згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянства України та національності » у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків. Так, [PERSON], відносить себе до польської національності, в зв'язку з тим, що родина його батька [PERSON], а саме його мати - [PERSON] та її батько - [PERSON] були поляками за національністю, що підтверджується рішенням Калинівського районного суду від 19.02.2015 року (справа № 132/342/15-ц), (а.с.13-16). Дочка [PERSON] - [PERSON], 1994 року народження має намір навчатися в Польщі, в зв'язку з чим вивчала польську мову, культуру та історію у Польському Клубі, що підтверджується довідкою №24/14 від 17.11.2014 року, виданою головою правління громадської організації «Центр розвитку і партнерства «Полонія»» (а.с.26) . Родина [PERSON] має польське коріння, тому в їхній сім'ї завжди мало місце виховання відповідно до польських традицій, вони сповідують католицьке віросповідання, знають польську мову і культурні звичаї польського народу, відзначають польські свята. В Польщі проживає близька рідня прадіда заявника [PERSON] - це його племінники [PERSON] і [PERSON], які листувалися з ним та приїзджали в гості, що підтверджується їх фотографіями та листівками (а.с.17-24). [PERSON] також вихований в дусі поваги до свого історичного походження, і прагне відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Враховуючи, що з 2007 року Республікою Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалась позбавляє заявника та його дітей права скористатись даними правами. В зв'язку з різними об'єктивними та суб'єктивними причинами, а також внаслідок складної історичної обстановки тих часів в правовстановлюючих документах, що належать заявникові та його сім'ї є розбіжності в написанні шлюбного прізвища баби «[PERSON]» і «[PERSON]», які частково встановлено рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 19.02.2015 року (а.с.13-16). Зі своїх особистих міркувань батько заявника [PERSON] та баба [PERSON] не зверталися в ЗАГС для внесення змін в їх актові записи про народження після рішення суду . За вказаних обставин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved