Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], та просить суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO], уродженця м. Дрезден, НДР та встановити опіку над [PERSON], [INFO], уродженця м. Дрезден, НДР, призначивши його опікуном [PERSON], [INFO], уродженку с. Степові Хутори, Носівського району, Чернігівської області. В судове засідання заявник [PERSON] не з»явилася, подала письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Заяву підтримує повністю, просить суд призначити її опікуном [PERSON]. Представник заінтересованої особи, органу опіки та піклування при Козилівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву про слухання справи без їх участі , в вирішенні питання в визнанні недієздатним [PERSON] та встановлення над ним опіки, просить залишити дане пистання на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Орлівського психоневрологічного інтертану в судове засідання не з»явився, належним чином повідомдені про час та місце розгляду справи. В зв'язку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що народилася вона [INFO] в с. Степові Хутори, Носівського району, Чернігівської області, зараз проживає в м. Носівка. Її родове прізвище є «[PERSON]», після реєстрації шлюбу з [PERSON] вона змінила своє родове прізвище на прізвище «[PERSON]», після розірвання шлюбу у 1995 році заявник знову взяла своє родове прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] виданим 14 грудня 1995 року Носівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівської області. Від шлюбу з [PERSON] є повнолітня дитина, син [PERSON], [INFO], який народився у м. Дрезден, НДР, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 13 липня 1978 року пунктом реєстрації актів громадянського стану при 9 управлінні коменданта гарнізону радянських військ м. Дрезден. Чоловік заявника був військовим офіцером, тому їхня сім»я проживала в Німецькій демократичній республіці, де і народився їх син, потім чоловіка перевели служити на територію Росії, після закінчення військової служби [PERSON] вони переїхали на постійне проживання в м. Носівка, звідки заявник [PERSON] та її чоловік [PERSON] родом, проживають там і на даний час. Син заявника [PERSON], тобто [PERSON], постійно проживав разом з ними, вони його виховували та утримували. [PERSON] народився хворим, він страждав на важку розумову відсталість, перебував на обліку у психіатра і постійно потребував стороннього догляду, медико-соціальною експертною комісією йому була призначена інвалідність першої групи. Враховуючи хворобливий стан сина, рішенням №9 від 27 січня 1995 року Носівської міської ради Чернігівської області, заявник [PERSON] була призначена піклувальником над своїм, на той час неповнолітнім, хворим сином. Зараз [PERSON] є інвалідом першої групи з діагнозом - важка розумова відсталість з соціальною дезадаптацією, він страждає хронічним психічним захворюванням, є інвалідом з дитинства. Захворювання [PERSON] підтверджується довідкою Сер.МСЕ-ЧНВ №040202 Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії від 27 вересня 2011 року та довідкою Чернігівської спеціалізованої міжрайонної психоневрологічної медико-соціальної комісії від 28 травня 2003 року, в яких вказано про його захворювання та про встановлення інвалідності першої групи безстроково. Чим доросліше ставав [PERSON], тим важче було його доглядати та утримувати, бо він своєю поведінкою почав створювати загрозу не тільки для оточуючих, але і для заявника [PERSON] та її чоловіка [PERSON] [PERSON] не визнавав свого хворобливого стану, поводився дивно, його поведінка була не передбачувана, він не розумів значення своїх дій. За таких обставин, за путівкою соціальної служби, його було направлено до Орлівського психоневрологічного інтернату. Наказом №137 від 06 серпня 2003 року директора Орлівського психоневрологічного інтернату [PERSON] був занесений до списків підопічних і взятий на повне державне утримання для постійного проживання в психоневрологічному відділенні, що підтверджується витягом з наказу. Зараз [PERSON] продовжує перебувати в Орлівському психоневрологічному інтернаті. Хворобливу і дивну поведінку сина, з тверджень заявника можуть підтвердити представники Орлівського психоневрологічного інтернату. Відповідно до с т. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.. 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов»язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи захворювання [PERSON] та його стан, при якому він не може розуміти значення своїх дій та представляти свої особисті інтереси, є необхідність визнати його недієздатним. З метою належної охорони і захисту прав та інтересів хворого необхідно призначити йому опікуна. Заявник [PERSON] постійно допомагає сину, надає йому матеріальну допомогу, відвідує його в інтернаті, зустрічається і спілкується з ним, вона має бажання інколи забирати сина додому, але тимчасово забирати сина вона може тільки будучи його опікуном. Тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з даною заявою для визнання [PERSON] недієздатним та про призначення її його опікуном. [PERSON] є матір»ю [PERSON], вона є його найріднішою людиною, на обліку в психічному та наркологічному кабінетах не перебуває, має нормальний стан здоров»я, забезпечена житлом, проживає у власному будинку, є пенсіонеркою, отримує пенсію, тому вона може бути опікуном свого хворого сина. До поміщення [PERSON] до інтернату, заявник [PERSON] була його опікуном, син проживав і був зареєстрований разом з нею, що підтверджується відповідним рішенням міської ради. Заявляючи прохання про призначення опікуном, [PERSON] не переслідує будь-яких матеріальних благ, а орієнтується на суто моральні принципи, вважаючи, що вона є рідною матір»ю свого сина і повинна дбати про нього, якщо він перебуває в такому хворобливому стані. Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦК України, органами опіки і піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сілких, селищних рад. Пунктом 1.3 Правил опіки та піклування, які затверджено наказом Державного комітету України у справах сім»ї та молоді, Міністерства охорони здоров»я України, Міністерства освіти України й Міністерства та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88 (зареєстрований у Мін»юсті України 17.06.1999 року за №387/3680), встановлено, що органами, які приймають рішення щодо опіки та піклування, є районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сілких, селищних рад. Отже, органом опіки та піклування за місцем реєстрації [PERSON] є Козилівська сільська рада, на території якої знаходиться інтернат, де перебуває хворий син заявника. Козилівська сільська рада не заперечує проти здійснення [PERSON] опіки над її сином [PERSON]. Орган опіки та піклування при Носівській районній державній адміністрації також не заперечує проти опікунства [PERSON], але висновків вони надати не можуть, так як хворий [PERSON] не проживає на території Носівського району. Суд вважає, що в справі достатньо медичних доказів психічного захворювання [PERSON], відповідно до висновку ( акту) №334 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 27.05.2016 року у [PERSON], [INFO] простежуються клінічні ознаки важкої розумової відсталості ( Ф 72 - за міжнародною Квалифікацією Хвороб 10 перегляду), за своїм психічним станом він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити піклування над нею та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] Витрати по розгляду даної справи слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved