Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт батьківства, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] був його батьком. На обгрунтування заяви заявник зазначив, що він народився [INFO]. В свідоцтві про його народження матір»ю зазначена [PERSON], а батьком - [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтві про його народження були записані зі слів матері. Вказав, що його мати - [PERSON] у 1994 році познайомилась з його батьком [PERSON], коли допомагала по господарству в родині його сина [PERSON]. Між ними зав»язалась близькі стосунки та у 1996 році народився він (заявник). Його батькові - [PERSON] було відомо про його народження та про те, що він є його рідним батьком та допомагав матеріально. Зазначив, що йому завжди було цікаво, хто був його батьком, та лише тільки наприкінці 2016 року мати повідомила, що його батьком є [PERSON], який помер [INFO]. За життя [PERSON] визнавав себе батьком, надавав його матері матеріальну допомогу та обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини. Однак, у зв»язку зі смертю, він не встиг цього зробити. Встановлення факту родинних відносин йому необхідно для оформлення спадщини на майно, яке залишилося після померлого батька. Він (заявник) є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого батька. Звернувшись до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Проботюк Ю.М. з заявою про прийняття спадщини , йому була видана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON], оскільки він (заявник) не надав доказів постійного проживання із спадкодавцем, пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини та неможливістю встановити факт родинних відносин між ним та померлим [PERSON] З урахуванням викладеного, просив заяву задовольнити. Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі , просили її задовольнити. Зацікавлена особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Проботюк Ю.М. у судове засідання не з»явилася, направила на адресу суду листа, відповідно до якого просить справу розглядати у її відсутність. Представник зацікавленої особи Кременчуцької міської ради Полтавської області у судовому засіданні пояснив, що при винесені рішення покладається на розсуду суду. Суд, вислухавши заявника , представника заявника, представника зацікавленої особи Кременчуцької міської ради Полтавської області, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Встановлено , що мати заявника - [PERSON] та [PERSON] перебували у близьких відносинах . Від даних відносин [INFO] народився заявник - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER]. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 07 березня 2017 року, вбачається, що відомості про батька в свідоцтво про народження заявника були записані за вказівкою матері та батьком вказаний [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується світлокопією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 22.03.2017року. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що заявник [PERSON] народився [INFO], суд вважає, що при вирішенні питання встановлення факту батьківства необхідно виходити з ст.53 КпШС УРСР, оскільки дитина народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з'ясування питань, пов'язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Отже, спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України, частинами 2, 3 ст. 53, якого встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір»ю заявника. У 1994 році вона познайомилась з [PERSON], коли допомагала по господарству в родині його сина. Між нею та [PERSON] зав»язалися близькі стосунки , результатом яких стало народження сина [PERSON] . Відомості про батька сина в свідоцтві про народження були записані за її вказівкою і батьком сина зазначено [PERSON] . Вказала на те, що [PERSON] було відомо, що [PERSON] є його сином , він надавав матеріальну допомогу на утримання сина та мав намір подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства. Однак, у зв»язку зі смертю, не встиг цього зробити. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що між [PERSON] та [PERSON] були близькі стосунки і в них народився син [PERSON], який був записаний на прізвище матері. За життя [PERSON] надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина та визнавав, що він є його батьком. За висновком генотипоскопічного дослідження № 14331 від 01.07.2017 року , проведеного з метою визначення рідства за участю заявника [PERSON], його матері [PERSON] та рідної сестри померлого [PERSON] - [PERSON], беручи за основу генетичні дані імовірність того, що [PERSON] та [PERSON] являються біологічними родичами на рівні тітка-племінник складає 98. 6 %. Таким чином, судом отримані достатні докази, які достовірно підтверджують факт походження [PERSON] від [PERSON], що також підтверджено наявними у матеріалах справи документами. Встановлення факту визнання батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання та оформлення документів на прийняття спадщини. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає що дана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved