Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. В якій прохала : встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, місце народження: с. Трудове, Теребовлянського району, Тернопольської області; місце смерті: м. Донецьк, Куйбишевський район, яка настала [INFO] . Допустити негайне виконання рішення у справі. Звернути судове рішення до виконання. Звільнити заявника від сплати судового збору. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , є донькою [PERSON] [INFO] померла мати - [PERSON] в м. Донецьк, тобто на тимчасово окупованій території (Указ ПУ №32/2019 від 07.02.2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях»). Державним закладом Республіканським бюро судово-медичної експертизи, було видано лікарське свідоцтво про смерть №2208 від 27.04.2021, де вказано причину смерті «Гостра крововтрата. Варикозне розширення вен стравоходу з кровотечією. Цироз печінки». На підставі довідки складено свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 28.04.2021, видане Куйбишевським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. При зверненні із заявою до Шевченківського районного у місті Полтаві ВДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] , заявнику було відмовлено через те, що документ підтверджуючий факт смерті, виданий на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження. У зв`язку з цим, виникла необхідність звернення до суду (а.с.1-3). В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена про судове засідання. Надала суду клопотання про розгляд заяви за її відсутності зазначивши, що заявлені вимоги підтримує та прохає задовольнити. В судове засідання заінтересована особа Шевченківський районний у м. Полтаві ВДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), свого представника не направили, будучи належним чином у встановленому ЦПК України порядку повідомлені про засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, а також давши оцінку зібраним у справі доказам приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] видане Куйбишевським відділом РАЦС Донецького МУЮ 28 квітня 2021 року (а.с.6). Факт смерті слідує із свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 28.04.2021, яке видане на тимчасово окупованій території України. Проте, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» це свідоцтво є недійсним і не створює правих наслідків. Як слідує із відмови Шевченківського районного у м. Полтаві ВДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) №10/20.22-63 від 05.05.2021: відмовлено [PERSON] у державній реєстрації смерті, оскільки, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.7). Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 ПВС України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до вимог ст.317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог частини 2 зазначеної статті така категорія справ розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, через що воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим заявник, [PERSON] , не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі реалізувати своє право на державну реєстрацію смерті баби, через що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved