Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулась до суду із заявою, якою просила встановити факт смерті [INFO] року її батька, [PERSON], [INFO] В обгрунтування заяви зазначено про те, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника та свідоцтва про шлюб, яким заявник змінила прізвище. [INFO] року на тимчасово окупованій території України - у місті Алчевськ Луганської області помер батько заявника, на підтвердження чого надано свідоцтво про смерть, видане Органом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції міністерства юстиції луганської народної республіки. Крім того, заявником надано фотознімки з місця поховання, рахунок за ритуальні послуги та приладдя, лікарське свідоцтво про смерть. Зважаючи на те, що названі документи, які підтверджують смерть батька заявника не є дійсними на території України, заявник вимушена звернутись до суду із відповідною заявою. Необхідність встановлення факту смерті обрунтована подальшим зверненням до нотаріальної контори і заведення спадкової справи. У судове засідання сторони не з'явились, заявником та заінтересованою особою подано заяви про розгляд заяви за їх відсутності, заінтересолвана особа не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON]. Суд, відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. З матеріалів заяви вбачається, що заявник є донькою померлого [PERSON]. Заявником надано свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть її батька, які не є чинними на території України, а тому не можуть бути підставою для державної реєстрації факту смерті [PERSON] Згідно лікарського свідоцтва про смерть №121 від 19.04.2018 року, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, місце смерті місто Алчевськ, причина смерті кардіосклероз атеросклеротичний набряк легенів. Таким чином, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207 VII,

Outcome: approved