Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій вказав, що 06.01.2018 року помер його батько [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке не є документом державного зразка. Після смерті останнього, заявник звернувся до [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо реєстрації смерті батька, однак, йому було відмовлено та запропоновано звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті, яке для заявника має юридичне значення, оскільки надає йому можливість оформити належним чином смерть батька. Просить встановити той факт, що громадянин України [PERSON], [INFO], місце народження с.Хадюшенка Сенненського району Вітебської області, помер в м.Горлівка Донецької області, 06 січня 2018 року. В судовому засіданні заявник наполягав на заявлених вимогах та просив їх задовольнити, дав пояснення, аналогічні викладеним в заяві. В судове засідання представник зацікавленої особи [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надав суду лист, в якому не заперечує проти заявлених вимог та просить розглянути справу у його відсутність відповідно до діючого законодавства, суд заслухавши думку заявника, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність зацікавленої особи, вважає можливим розглянути справу у її відсутність. В судове засідання представник зацікавленої особи [PERSON] об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, заява про відкладення розгляду справи не надійшла, суд заслухавши думку заявника, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність зацікавленої особи, вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВС 678827, виданого 06.04.2001р. Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецької області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.3-4), згідно довідки УПСЗН [PERSON] міської ради № [NUMBER] від 09.06.2015р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], 30.11.1979р.н., взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: м.Бахмут, Донецька область, вул.Ювілейна,69/45 (а.с.14). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВЕ 308783, виданого 26.07.2002р. Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області, [PERSON] народився 10.02.1928р., місце народження с.Хадюшенка Сенненського району Вітебської області (а.с.5). Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22.05.2018р., відділом було розглянуто документи, які подані для державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 06.01.2018р., а саме свідоцтво про смерть № 085205 від 10.01.2018р., виданого у м.Горлівка Донецької області, між тим, оскільки, форма зазначеного свідоцтва про смерть, не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров,я України від 08.08.2006р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024, заявнику було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], який помер 06.01.2018р. (а.с.8). Факт смерті [PERSON], [INFO], яка настала 06.01.2018р., підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, договором щодо надання ритуальних послуг, свідоцтвом щодо поховання фотокартками (а.с.6,7,11-12,13,15). Таким чином, наявність таких доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті особи на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки отримання будь-яких інших доказів через не роботу відділень УДППЗ «Укрпошта» на вказаній території та інших державних органів робить неможливим отримання офіційної інформації про смерть особи. В той же час, суд не приймає як належний доказ свідоцтво про смерть ДНР № 085205 від 10.01.2018р., яке видане Калінінським відділом запису актів цивільного стану м.Горлівка Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР, оскільки орган, який видав вказаний документ, у відповідності до чинного законодавства України не зареєстрований, а тому документи, видані таким органом, є нікчемними, тобто не породжують жодних юридичних наслідків для органів державної влади та інших юридичних та фізичних осіб, які знаходяться на контрольованій Україною території. Відповідно до ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст.317 ч.1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Оскільки, м.Горлівка Донецької області, відноситься до районів проведення антитерористичної операції, то суд вважає поважною причину неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті [PERSON] за місцем проживання та вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника.

Outcome: approved