Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що [INFO] м. Луганськ померла [PERSON], 1935 р.н., яка була її матірю, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану вона не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути підставою для здійснення реєстрації смерті, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Як зазначає заявник, встановлення факту смерті потрібно їй для прийняття спадщини. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи за його відсутності, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.294 ЦПК України). Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Положеннями частини 1 статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 2, 3 ст.9 зазначеного Закону). За правилами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [INFO] в м. Луганськ померла [PERSON], 1935 р.н., що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 59 від 18.01.2018, виданого ГУ «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 8» ЛНР, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 23 січня 2018 року Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР. При цьому, відповідно до п.15 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м.Луганськ відноситься до таких населених пунктів. Тобто смерть [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки ця подія відбулася на тимчасово окупованій території, а саме, у м. Луганськ. Відповідно до листа начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському райнох м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Вдовіної Т.А. від 26.01.2018 року №326/15.3-04-04 у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], 1935 р.н., було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого 23 січня 2018 року Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, заповнений російською мовою та не має юридичної сили на території України. Відповідно до матеріалів справи, заявником є [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 28 жовтня 1996 року. Відповідно до довідки Відділу реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції від 06.12.2006 р. № 678, [PERSON] 30 червня 1990 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис № 607, та змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на « [PERSON]». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], отже [PERSON] є донькою [PERSON]. На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник посилалася в обґрунтування своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м.Луганськ та є матірю [PERSON], а тому заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Outcome: approved