Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту народження дитини в м. Севастополі АР Крим, мотивуючи тим, що 19.09.2009 року уклав шлюб з [PERSON] і фактично з того часу разом проживали в м. Севастополь АР Крим, де [INFO] у них народилась донька, яку назвали [PERSON]. Для реєстрації народження дитини подружжя звернулося з усіма необхідними документами, у тому числі і медичними до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, яким видано свідоцтво про народження дитини. Проте, у зв'язку з тим, що Автономна Республіка Крим на даний час визнана тимчасово окупованою територією й документ виданий незаконними органами на території м. Севастополь є недійсним, факт народження дитини на цей час не визнається на території України. Тому позбавлений можливості в іншому порядку, ніж в судовому встановити факт народження дитини. В судове засідання заявник не з'явився, телефонограмою просив розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує. Від в.о. начальника Скадовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області надійшов лист з проханням розглядати справу без участі представника відділу, висловлено позицію про згоду з заявою. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 19.09.2009 року укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 19.09.2009 року серії [NUMBER], актовий запис № 301. Копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі підтверджено народження [INFO] у м. Севастополь [PERSON], батьками якої є громадяни України [PERSON] та [PERSON] Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що нездійснення реєстрації народження дитини у порядку встановленому законодавством України позбавляє заявника реалізувати права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Свідоцтво про народження, видане 06.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, в зв'язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим, не створює правових наслідків, а отже не може бути використане заявником для реєстрації дитини на території України. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, обидва батьки яких на момент її народження були і залишаються громадянами України, що відповідає положенням Закону України «Про громадянство України». Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження, встановленої законодавством України форми, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту народження подружжям [PERSON] дитини [INFO]. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження в подружжя [PERSON] у м. Севастополь АР Крим дитини, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому провести державну реєстрацію факту народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України. З огляду на наведене вище, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Разом з тим, відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. В зв'язку з чим, визначення імені дитини, її прізвище та по-батькові буде здійснюватися батьками при реєстрації дитини в органах РАЦС, а не судовим рішенням. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 9, ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved