Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення фактів прийняття спадщини і в обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] заповіт на своє майно не складав, спадкоємцями першої черги після його смерті на той час були: позивач, її сестри - [PERSON], [PERSON], та її мати - [PERSON]. Жоден зі спадкоємців заяву про прийняття спадщини не подавав, фактично її прийняла мати позивача [PERSON], оскільки мешкала у спадковому будинку. [PERSON] не отримувала свідоцтво про право на спадщину на даний будинок. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. [PERSON] заповіт на своє майно не складала, спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач, її сестри - [PERSON] та [PERSON] Жоден зі спадкоємців заяву про прийняття спадщини не подавав, фактично її прийняла позивач, оскільки після смерті матері вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто ремонтувала будинок, саджала город, доглядала за садом. На теперішній час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину, але при зверненні до нотаріуса їй було роз'яснено, що для підтвердження факту вступу в управління чи володіння спадковим майном необхідно надати будь-які документи, що підтверджують ці факти або звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини. Просила встановити юридичний факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті її чоловіка - [PERSON], а також встановити юридичний факт, що позивач прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]. Заявник [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог заявниці, просив встановити юридичні факти. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, вимоги заявниці підтримали. Судом встановлено, що позивач є рідною дочкою [PERSON] та [PERSON], що встановлено зі свідоцтва про їх одруження, про народження позивача та свідоцтва про її одруження (а.с. 8, 9, 12). На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку, посвідченого Красноармійською держнотконторою 10 травня 1961 року за реєстровим № 3749, [PERSON] належав збудований ним будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). На момент його смерті за адресою: [ADDRESS] мешкала його дружина [PERSON], до дня смерті [INFO] (а.с. 10, 14). Згідно з актом, складеним головою мікроради № 6 [PERSON] від 05.07.2016 року, за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], зареєстрованих осіб немає, у будинку ніхто не мешкає, але догляд за будинком, косметичний ремонт будинку, догляд за садом та городом, сплату комунальних платежів з 02.08.1995 року до теперішнього часу здійснює [PERSON] (а.с. 10, 17). Згідно з інформацією, наданою державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори станом на 17.08.2016 року, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого [INFO] спадкова справа не відкривалась, заповіти від його імені не посвідчувалися. На майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO] спадкова справа не відкривалась, від її імені посвідчувався заповіт за реєстром № 2-1099 від 18.01.1987 року (а.с. 29, 30, 31, 32, 33). За свого життя, 18 серпня 1987 року [PERSON] заповідала будинок за адресою: [ADDRESS] заявнику [PERSON] та іншим донькам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 35-36). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявника знає з 1955 року. За адресою: [ADDRESS] мешкали дід [PERSON] та баба [PERSON], а також три їх доньки. Дід помер десь у 1981 році. Після його смерті залишилася мешкати у цьому будинку бабуся [PERSON], яка померла у 1995 році. Після смерті бабусі [PERSON], вона бачила як донька [PERSON] постійно ходила до цього будинку батьків, садила там город, використовувала його як дачу. Це відбулося відразу після смерті бабусі [PERSON]. Тоді вулиця була Красних партізан, зараз це [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що заявника знає зі свого народження. Заявник мешкала за адресою: [ADDRESS]. Раніше там мешкав [PERSON], який помер у 1981році та [PERSON], яка померла у 1995році. Коли помер [PERSON], [PERSON] залишалася мешкати у цьому будинку. Після смерті [PERSON], у будинку ніхто не мешкав, догляд за будинку здійснювала заявник. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 Заключних і перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З огляду на той факт, що спадщина, факт прийняття якої просить встановити заявник, відкрилась 14 квітня 2003 року, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно зі ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одному або декільком особам, як таким, що входять до кола його спадкоємців за законом так і таким, що не є спадкоємцями за законом. У п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначено, що треба вважати, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення врегульовано ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України. Перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановленими у судовому засіданні викладено у ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові № 5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, необхідних для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При цьому при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень ст. 526 та ст. 549 ЦПК України (в редакції 1963 року), згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах 6-місячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Суд вважає, що в судовому засіданні було доведено факт прийняття заявником спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] та після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки від встановлення цього факту у заявника виникають права та обов'язки, пов'язані з правом отримання спадщини. На пiдставi ст.ст. 526, 529, 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved