Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В заяві вказав, що після закінчення Професійно-технічного училища №11 в м.Рибниця р.Молдови, 07 липня 1975 року йому був виданий диплом [NUMBER]. Однак, при видачі диплома було допущено помилку у його прізвищі, зокрема його прізвище вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». В подальшому, при прийняті на роботу була допущена та ж помилка при написанні прізвища заявника в трудовій книжці, що може бути підставою для відмови у зарахуванні часу його навчання та роботи до загального трудового стажу, необхідного для призначення пенсії. У зв'язку з цим, просив встановити належність йому правовстановлюючих документів - диплому про освіту [NUMBER], виданого 07 липня 1975 року та трудової книжки серії [NUMBER], виданої 29 листопада 1977 року. В судове засідання заявник не з'явився, надавши до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив справу розглянути без нього. Представник заінтересованої особи - Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, надавши до суду заяву №02-16/243 від 26 жовтня 2016 року про згоду із вимогами заявника. В цій же заяві просив розглянути справу без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільні справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав. Відповідно до п.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, міститься у ст.256 ЦПК України. Так, згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу, прізвище, ім'я, по батькові якої, зазначені в ньому, не збігаються з ім'ям, по батькові та прізвищем, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті. Такі справи розглядаються судом за зареєстрованим місцем проживання заявника (ст.257 ЦПК). Заявник [PERSON] відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 30 вересня 1996 року на його ім'я, зареєстрований в с.Шершенці Кодимського району Одеської області, тому вказана справа підсудна Кодимському районному суду Одеської області. В судовому засіданні встановлено, що 07 липня 1975 року директором професійно-технічного училища №11 державного комітету Ради міністрів Молдавської РСР заявнику [PERSON] був виданий диплом [NUMBER] про закінченням ним вказаного навчального закладу та здобуття професії слюсаря-будівельника третього розряду. 20 листопада 1977 року на ім'я заявника видано трудову книжку серії [NUMBER]. У вказаних правовстановлюючих документах прізвище заявника вказано «[PERSON]», тоді як в копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданому 30 вересня 1996 року Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області, прізвище заявника вказано «[PERSON]». Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які є в п.12 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може визнати належність особі правовстановлюючого документу, прізвище, ім'я, по батькові якої, зазначені в ньому, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, вказаним у свідоцтві про її народження або в паспорті. На підставі викладеного,

Outcome: approved