Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої зазначив, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у 1993 році йому та члену його сім`ї у порядку приватизації була надана квартира [ADDRESS] . Підставою для приватизації був наказ № 72 від 13 вересня 1993 року органу приватизації Сватівського райагробуду Луганського обласного об`єднання «Облагробуд», відповідно до якого займана на умовах найму квартира передавалась у власність. В подальшому, у відповідності до наказу органу приватизації йому та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло від 13.09.1993 року, згідно до якого квартира належить їм на праві спільної часткової власності по Ѕ частині. Проте, при складанні свідоцтва про право власності на житло була припущена помилка у зазначенні його по батькові, що перешкоджає володіти, користуватись та розпоряджатись частиною власності на свій розсуд. Так, в правовстановлюючому документі записано по батькові « [PERSON] », що не збігається із записом у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , що був виданий Сватівським РВ УМВС у Луганській області 21.02.1997 та у наказі № 72 від 13.09.1993, де по батькові він зазначений як « [PERSON] ». Інші відомості про особу власника у свідоцтві про право власності, а саме прізвища « [PERSON] » та ім`я « [PERSON] » вказані вірно. З приводу виправлення зазначеної помилки, на даний час він не може звернутись до органу приватизації Сватівського райагробуду Луганського обласного об`єднання «Облагробуд», оскільки йому відомо, що у 1995 96 роках він припинив свою діяльність як юридична особа. Таким чином, внаслідок вищезазначеної помилки виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу власника та виданим правовстановлюючим документом відносно зазначення особи власника. Просить суд встановити факт належності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Сватівським райагробудом 13 вересня 1993 року на ім`я [PERSON] . В судове засідання заявник [PERSON] та його представник не з`явились, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від представника заявника адвоката Хомякова М.В. надійшла заява, згідно якої останній просить розглядати справу без його участі та без участі заявника на підставі наявних письмових доказів. На задоволенні заявлених вимог наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с.34). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в які просить розглядати справу без її участі. Зазначає, що між нею та заявником [PERSON] відсутній спір про право на нерухоме майно. Заявлені [PERSON] вимоги про встановлення юридичного факту не суперечить її правам та майновим інтересам, а тому судом вони можуть бути задоволені в повному обсязі. Вимоги заявника та надані ним докази по справі нею визнаються у повному обсязі. Викладені у заяві обставини справи нею визнаються. Права та обов`язки учасника справи, відповідно до норми ст. 43 ЦПК України - їй відомі (а.с.29). Представник заінтересованої особи Сватівської міської ради Луганської області не з`явився в судове засідання, від Сватівського міського голови Сліпець В.В. надійшла заява, в якій зазначено, що Сватівська міська рада не заперечує проти позову та прохає розглядати дану справу без участі Сватівської міської ради (а.с.33). У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності учасників справи по наявним матеріалам в справі.\~\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у 1993 році [PERSON] та члену його сім`ї [PERSON] у порядку приватизації була надана квартира [ADDRESS] . Підставою для приватизації слугував наказ № 72 від 13 вересня 1993 року органу приватизації Сватівського райагробуду Луганського обласного об`єднання «Облагробуд», відповідно до якого займана на умовах найму квартира передавалась у власність (а.с.15). В подальшому, у відповідності до наказу органу приватизації заявнику та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло від 13.09.1993 року, згідно до якого квартира належить їм на праві спільної часткової власності по Ѕ частині, про що в матеріали справи надана копія вказаного свідоцтва (а.с.14). Однак, при складанні свідоцтва про право власності на житло була припущена помилка у зазначенні його по батькові, що перешкоджає володіти, користуватись та розпоряджатись частиною власності на свій розсуд. Так, в правовстановлюючому документі записано по батькові « [PERSON] », що не збігається із записом у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , що був виданий Сватівським РВ УМВС у Луганській області 21.02.1997 та у наказі № 72 від 13.09.1993, де по батькові він зазначений як « [PERSON] ». Інші відомості про особу власника у свідоцтві про право власності, а саме прізвища « [PERSON] » та ім`я « [PERSON] » - збігаються (а.с.5-7,14,15). Заявник зазначає, що з приводу виправлення зазначеної помилки, на даний час він не може звернутись до органу приватизації Сватівського райагробуду Луганського обласного об`єднання «Облагробуд», оскільки йому відомо, що у 1995 96 роках він припинив свою діяльність як юридична особа. Отже, як вбачається із доданих до справи документів, в документах заявника наявні розбіжності у зазначенні його по батькові, а саме зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Той факт, що свідоцтво про право власності на житло дійсно належить заявнику підтверджується також наступним. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 липня 1981 року (а.с.9). Згідно даних паспорта та домової книги про реєстрацію місця проживання, у квартирі [ADDRESS] він постійно проживав разом з дружиною [PERSON] та вони одночасно були зареєстровані з 21 лютого 1991 року, про що свідчать відмітки у паспортах заявника [PERSON] та його дружини [PERSON] та технічному паспорті на квартиру (а.с.5-7,10-11,16-20). Також у домовій книзі заявник зазначений як [PERSON] . Отже, з досліджених письмових доказів вбачається, що в свідоцтві про право власності від 13 вересня 1993 року наявна технічна помилка у зазначенні по батькові заявника. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Зібрані у\~справі докази\~та їх\~належна оцінка\~вказують на\~наявність підстав\~для задоволення\~заяви [PERSON] \~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~а саме\~факту належності\~ [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Сватівським райагробудом 13 вересня 1993 року на ім`я [PERSON] , оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації права на володіння, користування та розпорядження своїм майном та [PERSON] позбавлений можливості підтвердити належність йому вказаного свідоцтва в позасудовому порядку. Таким чином, встановлення факту належності свідоцтва про право власності не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved