Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, у який просить встановити факт, що йому- [PERSON] належить Державнй акт на право власності на землю серії ХР 19-03-0081552 від 20 травня 1998 року, виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку 0, 1 га за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на наступні обставини. Він є власником земельної ділянки 0, 1 га за адресою: [ADDRESS] згідно Державого акту на право власності на землю серії ХР 19-03-0081552 від 20 травня 1998 року, виданий на ім'я [PERSON]. Заявник вказує, що по паспорту він по-батькові «[PERSON]». Крім того, у заяві вказпно, що указаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер , про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру, де указаний власник- [PERSON] за адресою : [ADDRESS], земельна ділянка 0, 1 га, кадастровий номер 6310700000: 56: 007: 0019. Тобто по-батькові власник земельної ділянки «[PERSON]», а не «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явилися. Від заяника надійшла заява у вигляді телефонограми, у який він просить розглядати справу без його участі, просить заяву задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла заява у вигляді телефонограми, а також письмова заява, у яких міститься прохання про розгляд справи без участі її представника і вказано, що при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону, не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб. Суд не находить перешкод для ухвалення рішення, оскільки відповідач фактично визнав позовні вимоги, а визнання позову не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Суд вважає, що від встановлення факту, про який міститься прохання у заяві, залежить виникнення особистого майнового права заявника на майно. Законом іншого порядку встановлення такого факту не визнечено Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Прийнявши до уваги доводи сторін, викладені у письмових заявах, перевірив матеріали справи, судом встановлені наступні факти. За паспортом заявник є «[PERSON]» (а.с.4). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру видана на ім'я [PERSON] (а.с.4). Державнй акт на право власності на землю серії ХР 19-03-0081552 від 20 травня 1998 року на земельну ділянку 0, 1 га за адресою [ADDRESS], виданий на ім'я «[PERSON]» (а.с.5). У договорі купівлі-продажу будинку 7.12.1998 р. за адресою: [ADDRESS] вказаний «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.6-7). У акті прийому-передачі межових знаків на зберігання заявник вказаний, як «[PERSON]» (а.с.8). У плані земельної ділянки та витязі з Державного кадастру містяться відомості щодо земельної ділянки площею 0,1000, розташованої [ADDRESS], кадастровий номер якої 6310700000: 56: 007: 0019, форма власності-приватна, дата реєстрації земельної ділянки- 17.12.2014 р., вказано, що заяву надано [PERSON]. У витязі також вказано відомості про право власності на ім'я [PERSON] (а.с.10). При таких олбставинах у суда не викликає сумніву, що земельна ділянка площею 0, 1 га за адресою [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], але у договорі купівлі-продажу та Державному акті допущено помилку- замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]» та «[PERSON]». Таким чином, суд вважає заяву законною та обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved