Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.05.2015 року померла її рідна матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок №22 по вул. Грибоєдова в м. Покров Дніпропетровської області, що належав їй на праві власності. Спочатку [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті на імя заявниці - [PERSON], але заявниця тяжко захворіла, тому попросила мати змінити заповіт на користь її доньки [PERSON] Однак [PERSON] спадщину не прийняла, посилаючись на те, що стан здоровя заявниці поліпшився і щоб вона прийняла спадщину на своє імя. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері є [PERSON], але вона з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась та місце проживання в них зареєстровано за різними адресами. Хоча фактично вони проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство за адресою: вул. Грибоєдова буд. №22 в м. Покров Дніпропетровської області. В листопаді 2017 року заявник звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері з тієї підстави, що спадкоємиця за заповітом спадщину не прийняла і не має наміру її приймати, а її прийняла заявниця відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Однак постановою від 01.12.2017 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, посилаючись на те, що заявниця разом з матірю спільно за однією адресою на час її смерті зареєстрована не була, і що нею пропущений строк для прийняття спадщини. Крім цього, нотаріус роз'яснила [PERSON] її право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо вона пропустила його з поважної причини або з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо вона дійсно постійно проживала разом зі своєю матірю на час її смерті. Встановлення факту постійного проживання однією сім'єю разом з померлою [PERSON] для заявниці має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON]\~в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є рідною матірю заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії V-УP № 0248444, виданим Нікопольським горб юро ЗАГС Дніпропетровської області (а.с. 9). В подальшому після одруження заявниця змінила прізвище на «Рижко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії II-КИ № 376062 (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право власності на житловий дім №313, видане виконавчим комітетом Орджонікідзевської міської ради народних депутатів від 09.06.1989р., [PERSON] належить житловий будинок в с. Первійські Хутора по вул. Грибоєдова, 22 (а.с. 11). 18 травня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по вул. Грибоєдова, буд.22 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, на користь [PERSON], [INFO] (а.с. 7). 13 травня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] I-КИ № 631363, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). В листопаді 2017 року заявник звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері, однак постановою від 01.12.2017 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що заявниця разом з матірю спільно за однією адресою на час її смерті зареєстрована не була. Як встановлено в судовому засіданні, згідно наданих заявником пояснень, вона та її чоловік з 1989 року постійно проживали однією сімєю та вели спільне господарство разом з померлою матірю [PERSON] в житловому будинку № 22 по вул. Грибоєдова в м. Покров Дніпропетровської області. Окрім того, її чоловік [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Факт проживання заявницею з її померлою матірю однією сімєю знайшов своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] дала суду покази, що вона підтверджує, що заявниця [PERSON] з 1989 року проживала разом зі своєю матірю однією сімєю, доглядала за нею та піклувалась, оскільки мати була інвалідом і не могла сама про себе дбати. Проживали вони в житловому будинку в с. Первійські Хутора по вул. Грибоєдова, 22. Свідок [PERSON]В в судовому засіданні дала покази, що заявниця навіть звільнилась з роботи щоб доглядати за своєю матірю. Підтверджує, що заявниця проживала на час смерті своєї матері разом з нею однією сімєю за адресою: вул. Грибоєдова буд. №22 в м. Покров Дніпропетровської області. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. [PERSON] заяви про відмову від спадщини не подавала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник [PERSON] дійсно на момент смерті своєї матері [PERSON] проживала разом з нею, а отже заява [PERSON] підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved