Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з відповідною заявою та просить суд видати обмежувальний припис щодо встановлення [PERSON] заборони наближатися до її місця проживання, не менше на 50 метрів, заборонивши також вести з нею листування та телефонні переговори, посилаючись на переслідування її [PERSON] та вчинення у відношенні неї домашнього та психологічного насильства. В обґрунтування зазначила, що вона проживала з [PERSON] однією сім`ю в шлюбі, який було зареєстровано 18 червня 2016 року та вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб офіційно між сторонами, поки що, не розірвано, позивач звернулася з позовом до суду, та шлюбні відносини припинені після того як 09 травня 2019 року [PERSON] побив заявницю, через що вона написала на нього заяву до поліції та пішла від нього, проживає окремо. На [PERSON] Інгулецьким ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області складено адміністративний протокол серії АПР18 № 018234 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства в сім`ї. Але це [PERSON] не зупинило, після того, як вони припинили спільно проживати, він став переслідувати заявницю, як за місцем проживання, так і на роботі. При цьому він постійно їй погрожує фізичною розправою, вимагає повернутися та проживати разом з ним, вчиняє сварки та погрожує на очах у дитини. З метою безпеки свого життя вона змушена звернутися до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання сторони не з`явилися. Враховуючи викладене, суд вважає розглянути справу за відсутності сторін, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, що заявниця [PERSON] з [PERSON] проживали разом однією сім`ю в шлюбі, який було зареєстровано 18 червня 2016 року, у шлюбі вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб офіційно між сторонами, не розірвано, позивач звернулася з позовом до суду, та шлюбні відносини припинені після того як 09 травня 2019 року [PERSON] побив заявницю, через що вона написала на нього заяву до поліції та пішла від нього, проживає окремо. На [PERSON] Інгулецьким ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області складено адміністративний протокол серії АПР18 № 018234 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства в сім`ї. Після того, як як [PERSON] та [PERSON] . припинили спільно проживати, він став переслідувати заявницю, як за місцем проживання, так і на роботі. При цьому він постійно їй погрожує фізичною розправою, не дає нормально працювати, гуляти з дитиною, вимагає повернутися та проживати разом з ним, вчиняє сварки та погрожує на очах у дитини. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін, тощо. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно повідомлення Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області на [PERSON] складено адміністративний протокол серії АПР18 № 018234 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства в сім`ї, протокол складено за заявою [PERSON] . Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, видавши обмежувальний припис строком на 3 місяці та роз`яснивши заявнику, що обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника. Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved