Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим. Вимоги своєї заяви [PERSON] мотивує тим, що вона є дружиною померлого [INFO] громадянина України [PERSON] . Померлий був зареєстрований та проживав у м. Дніпро. Так, нещодавно [PERSON] поїхав на непідконтрольну Україні територію Автономної Республіки Крим та раптово помер від гострого інфаркту міокарда нижньої стінки та набряку легенів. Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим. Заявник у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи -Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Пункт п`ятий частини другої статті 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми. Судом встановлено, що заявник є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2012 року Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] ; паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 квітня 2014 року Амур-Нижньодніпровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] ; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2011 року виконавчим комітетом Насипнівської сільської ради м. Феодосії Автономної Республіки Крим. З матеріалів справи також вбачається, що [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим, помер чоловік заявника - [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , заявник надала лікарське свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 27 травня 2021 року «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым «Феодосийский медицинский центр», довідку про смерть № [NUMBER] та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видані 28 травня 2021 року так званим «Феодосийским городским отделом записи актов гражданського состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, ці документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Частинами 3, 4 ст. 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Однак, у відповідності до листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вих. № 987/0/208-21 від 22.04.2021 року, щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту , подання до суду письмової відмови органу реєстрації цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим.

Outcome: approved