Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка проживала по на [ADDRESS] . Заявник зазначає, що ще за життя його мати, після того як її стан здоров`я погіршився, розпорядилась всім своїм нерухомим майно, подарувавши його заявнику, ще у 2013 році. В склад цього майна увійшло: домогосподарство за адресою: [ADDRESS] , присадибна земельна ділянка площею 0,1 га та дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2743 га. та 0,1393 га. [PERSON] зазначив, що з 2013 року він постійно проживав у вищевказаному домогосподарстві, щоб доглядати за своєю матір`ю, але місце реєстрації не змінював, так як не вважав це за необхідне. На час смерті [PERSON] у реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яке інше майно чи земельні ділянки зареєстровано не було. Тому, після смерті матері заявник [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини не звертався, так як вважав, що будь-якого іншого майна у матері, яке необхідно успадкувати через нотаріальну контору, немає. В кінці вересня 2021 року заявник- [PERSON] випадково знайшов державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,41 га, яка в свою чергу складається з трьох земельних ділянок площею: 1,34 га, 0,63 га та 0,44 га. Внаслідок чого, звернувся до нотаріуса з приводу можливості оформити спадщину на земельну ділянку площею 2,41 га. Як зазначає заявник, він звернувся до нотаріуса, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, так як 06 липня 2019 року закінчився строк подання заяви про прийняття спадщини, встановлений законом для прийняття спадщини. Крім того, заявник зауважує на те, що хоча його місце проживання зареєстровано окремо від матері, але на час її смерті він постійно проживав разом з нею у належному йому на праві приватної власності домоволодінні по [ADDRESS] , вів спільне господарство, доглядав її. Заявник стверджує, що мати з 2013 року хворіла, і потребувала постійного догляду, тому він проживав разом з нею. Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити його вимоги та встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні заявник пояснив, що спадкодавець [PERSON] є його матір`ю, яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . З 2013 року мати тяжко захворіла і не могла самостійно себе доглядати. У зв`язку з цим, заявник переїхав проживати до матері, за раніше вказаною адресою, де проживав з матір`ю до дня смерті останньої, тобто до [INFO] . Просив задовольнити заяву. Заінтересована особа приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушок В.М. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату і час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Допитаний, в судовому засіданні с відок [PERSON] , суду пояснив, що він знайомий із заявником з 1989 року, неодноразово відвідував його за адресою по [ADDRESS] , де разом із заявником проживала його мати - [PERSON] . Свідок пояснив, що [PERSON] за вказаною адресою проживав з 1989 року, вів там господарство, та доглядав хвору матір - [PERSON] . Свідок [PERSON] , суду пояснила, що вона є двоюрідною сестрою заявника, неодноразово його відвідувала за адресою по [ADDRESS] . Крім того, їй відомо, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] , яка є її тіткою, при цьому свідку відомо, що заявник доглядав за [PERSON] , оскільки та мала проблеми зі здоров`ям та потребувала стороннього догляду. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.01.1960 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м.Нетішин Хмельницької області, у віці 89 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 08.01.20219 року. Відповідно до листа приватного нотаріусу Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушока В.М. від 04.10.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки на момент звернення до нотаріуса заявник пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до листа нотаріусу спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня. Таким чином, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім місцем проживання сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховували правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт проживання заявника з померлою матір`ю підтверджується показами у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , зокрема, заявник у справі, дійсно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] , до дня її смерті [INFO] та вів з нею спільне господарство. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонті тощо. Крім того, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до норм ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємцем після померлої [PERSON] є її син [PERSON] , який відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, однак не може оформити її у нотаріуса. Згідно до статей 1261, 1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно із п. 4.14 та п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Наведені докази підтверджують той факт, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved