Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 21.06.2019 року Франківським районним у місті Львові ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 605. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на квартиру [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 29.11.1996 року. На випадок своєї смерті мати позивача розпорядилася своїм майном, склавши 13 грудня 1996 року заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори. Відповідно до цього заповіту [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , а також все її майно, яке буде належати їй на момент смерті, де воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 59495579 від 19.02.2020 року. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, так як вона не зверталася до нотаріуса у встановлений законодавством 6-місячний строк для прийняття спадщини із заявою про прийняття спадщини, не була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже не змогла належним чином підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на вищевикладене, просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2021 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Сидорак Н.Б.,вимоги, викладені в заяві, підтримали в повному обсязі, просять таку задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності. Позовну заяву визнає повністю та просить таку задовольнити. Представник відповідача Пустомитівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 23.10.1982 року уклали шлюб, актовий запис № 17, дружині присвоєно прізвище - « [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00025517738 від 07.02.2020 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 19.02.1961 року, актовий запис № 7. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00025565712 від 12.02.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025566310 від 12.02.2020 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 382 від 11.11.1975 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 29.11.1996 року, [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2019 року, [PERSON] померла [INFO] . У відповідності до заповіту серії ААВ № 573427 від 13.12.1996 року [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , а також все її майно, яке буде належати їй на момент смерті, де воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру № 59495579 від 19.02.2020 року та №64058602 від 24.03.2021 року. Згідно із повідомленням приватного нотаріуса Шапіро І.В. № 29/01-16 від 18.05.2020 року, адресованим [PERSON] , остання пропустила строк для прийняття спадщини та відмовлено у заведенні спадкової справи. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Пустомитівської міської ради № 72 від 15.01.2020 року, [PERSON] до дня своєї смерті проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживала донька - [PERSON] 1964 року народження. Вказане також підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 10.02.2020 року. Окрім того, в судовому засіданні 24.03.2021 року допитувались свідки - [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] на час смерті останньої. Зокрема [PERSON] суду пояснила, що є працівником медичного закладу та здійснювала догляд за [PERSON] після того, як остання пережила інсульт, та неодноразово була свідком того, що [PERSON] знаходилася та проживала разом із [PERSON] . Окрім того, свідок [PERSON] підтвердила факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] на час смерті останньої. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна. Адже, позивач на даний час позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Нотаріусом відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальх дій, адже вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач не вважається такою, що прийняла спадщину, так як не була зареєстрована із спадкодавцем за одною адресою на день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також те, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved