Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила суд встановити факт родинних відносин, а саме що заявник є онукою [PERSON] (дата народження - [INFO] , дата смерті - [INFO] ) по лінії матері [PERSON] (дата народження - [INFO] , дата смерті - [INFO] ). Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник є онукою [PERSON] . Однак документи, що підтверджують їх родинні зв`язки, не збереглися. Факт встановлення родинних відносин необхідний для можливості в подальшому (після смерті заявника) підзахоронення її в могилу бабусі на Берковецькому кладовищі. Ухвалою суду від 29.11.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання, ухвалено викликати та допити в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні заявник вимоги даної заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення заявника та заявленого у справі свідка, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заяву слід задвольнити з наступних підстав. Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до посвідки про народження [NUMBER] , батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 8). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, після реєстрації шлюбу 19.03.1946 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Листом Державного архіву Київської області № 01-43/1547 від 20.08.2018 [PERSON] повідомлено про відсутність відомостей про народження [PERSON] в частково збережених книгах реєстрації актів про народження громадян в с. Бишів Макарівського району за 1923 рік (а.с. 11). Крім того, на сайті архівного відділу Макарівської райдержадміністрації Київської області (http://makariv-rda.archives.kiev.ua) в розділі «Історія архіву» зазначено, що На території сучасного Макарівського району Київської області до Великої Вітчизняної війни були розташовані Макарівський та Бишівський райони Київської області. В Макарівському районному державному архіві (таку назву мав архів) до Великої Вітчизняної війни знаходилися на зберіганні документи 55 фондів за 1923-1936 роки в кількості 18284 справ, в Бишівському районному державному архіві - документи 25 фондів за 1929-1937 роки в кількості 5706 справ. Всі документи обох архівів в період окупації були знищені (акт від 11.07.1944 про Бишівський архів, акт від 13.12.1944 про Макарівський архів). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації. Згідно з п. 4.1.1. Інструкції про порядок поховання, утримання кладовищ і організацію ритуального обслуговування в населених пунктах України КДІ-204/12 Україна 182-91, поховання померлих або їх праху після кремації дозволяється проводити лише на діючих і напівзакритих кладовищах (колумбаріях). В останньому випадку лише при наявності вільного місця в огорожі або ніші близького родича. В окремих випадках, за рішенням місцевих органів влади, дозволяється поховання урн з прахом в могилу чи колумбарну нішу близьких родичів і на закритих кладовищах. Оскільки документи про народження матері заявника [PERSON] не збереглися, а встановлення факту родинних відносин міх [PERSON] для можливості в подальшому (після смерті заявника) підзахоронення її в могилу бабусі на Берковецькому кладовищі. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав суду пояснення, що у померлої [PERSON] був син в дві доньки: [PERSON] (мати заявника [PERSON] ) та [PERSON] (мати свідка [PERSON] ), що підтверджується посвідкою про народження та свідоцтвом про одруження. Дійсно, [PERSON] являється бабусею заявника. Таким чином, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на які [PERSON] посилалась у своїй заяві знайшли підтвердження у ході розгляду справи, а тому, суд вважає за необхідне встановити факт того, що [PERSON] є онукою [PERSON] по лінії матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved