Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] . Заявник [PERSON] просить розглянути справу без її участі, заву підтримує просить задовольнити, про що надала письмову заяву. Заінтересована особа КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради у судове засідання свого представника не направили, просять розглянути справу без їх участі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та заявнику [PERSON] . У вказаному свідоцтві допущено помилку, а саме у написанні ім`я заявника, зазначено « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті, який виданий Крюківським РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області 14.11.2015 року, де ім`я зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, родинними стосунками з співвласниками. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved