Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання його дружини [PERSON], [INFO], недієздатною з тих підстав, що його дружина безстроково визнана особою з інвалідністю ІІ групи, є непрацездатною, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК АД №167309 від 11.08.2011 року. Внаслідок перенесеного ішемічного інсульту в лютому 2011 року загострились її захворювання, останнім часом стан її здоров*я значно погіршився. В жовтні 2018 року дружина черговий раз знаходилась на стаціонарному лікуванні в КЗ «ЦКЛ №4 Заводського району».Вважає, що його дружина [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може вчиняти будь-яких правочинів та самостійно набувати для себе цивільних прав та обов?язків і самостійно їх здійснювати, нести відповідальність, у зв»язку з чим просить визнати [PERSON]недієздатною. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування заяви надав аналогічні тим, що викладені у поданій судузаяві. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району Салата Н.П., яка діє на підставі довіреності, проти задоволення заяви [PERSON] в частині визнання [PERSON] недієздатною не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що заява[PERSON] підлягаєзадоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом ЗАГС Жовтневого району м.Одеси, вбачається, що [PERSON], [INFO], 25 травня 1990 року уклав шлюб із [PERSON], [INFO], актовий запис №260. Після реєстрації шлюбу чоловікові присвоєно прізвище [PERSON], дружині - [PERSON](а.с.7). Таким чином, в судовому засіданні належним, допустимимта достовірнимписьмовим доказом підтверджений факт того, що заявник [PERSON] є чоловіком, отже, членом сім*ї, [PERSON]. З копії паспорта громадянина України [PERSON] [NUMBER] вбачається, що він з 19.06.1997 року по теперішній час є зареєстрованим за адресою [ADDRESS](а.с.3-4), що також підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-26/2-11876 від 15.11.2018 року(а.с.8). Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] [PERSON], [INFO], її місце проживання з 08 березня 1995 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6), що також підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-26/2-11787 від 15.11.2018 року(а.с.9). Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АД №167309 від 11.08.2011 року [PERSON] Миколаївнабезстроково визнана особою з інвалідністю другої групи, є непрацездатною(а.с.10). На виконання вимог ч.1 ст. 298 ЦПК України, ухвалою суду від 20 грудня 2018 року у даній цивільній справі призначено проведення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану [PERSON], [INFO](а.с.26-27).Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №4 від 11.01.2019 року [PERSON]виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу(церебральний атеросклероз, облітеруючий атеросклероз, інсульт, шизофренія), внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Потребує постійного стороннього догляду(а.с.30-36). Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, суд вважає, що вище наведені належні, допустимі, достовірні та достатні докази свідчать про хронічний стійкий психічний розлад здоров»я [PERSON], внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому її слід визнати недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Нормами ч.2 ст.299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved