Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

заявник звернувся до суду з зазначеною заявою в порядку окремого провадження. В обґрунтування заяви вказує, що 02 лютого 1999 року померла її тітка - [PERSON]. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON] був її чоловік - [PERSON], який фактично прийняв спадщину. 27 листопада 2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,3872 га, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 066142 та на земельну ділянку площею 3,3872 га, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 066141. Спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 27 листопада 2013 року є заявник - [PERSON]. Інших спадкоємців на спадкове майно у померлого немає, так як дітей у нього не було. Для оформлення вищезазначеної спадщини заявник звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Але в нотаріальній конторі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки заявником не надані документи, які є доказом родинних відносин між нею та померлим, про що видано відповідну постанову від 28 травня 2014 року, тому заявник змушена звернутися із зазначеною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини. Зазначає, що встановлення факту того, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини необхідно їй для оформлення спадкових прав. Так, з травня 2005 року по 27 листопада 2013 року [PERSON] проживав однією сім'єю разом з нею в будинку, що належить їй на праві приватної власності та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Польова, буд. №3. Вона та померлий мали спільний бюджет, заявник піклувалася про [PERSON], а коли він помер - поховала його та оплатила всі ритуальні послуги. Факт того, що вона проживала з [PERSON] з травня 2005 року до дня відкриття спадщини, 27 листопада 2013 року підтверджується довідкою Виконавчого комітету Спаської сільської ради від 24 лютого 2014 року та довідкою від 10 квітня 2017 року. Також, зазначений факт може підтвердити сусідка - [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника та заявник заяву підтримали та просили її задовольнити. Вказали на неможливість підтвердження факту іншим шляхом. В наступному в судове засідання не зявились, представник надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Пояснення не надав. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви Другого Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про допуск працівника центру начальника відділу Новомосковського бюро правової допомоги Другого Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] до участі у справі. 25 вересня 2017 року представник [PERSON] - [PERSON] подала апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ч.2 ст.293 ЦПК України. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу повернуто заявнику. В судовому засіданні 29 січня 2018 року витребувано докази у справі у виді спадкової справи після смерті [PERSON] Докази отримані 02 березня 2018 року. В судовому засіданні 27 квітня 2018 року задоволено клопотання про допит свідків [PERSON], [PERSON], проведено допит означених свідків. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що заявник є донькою [PERSON] та [PERSON], народилася 06 березня 1944 року /а.с.9/. [PERSON] народилася 06 лютого 1930 року у батьків [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. 21 жовтня 1937 року одружилися [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,3872 га, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку площею 3,3872 га, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 066141. 30 травня 1997 року [PERSON] видано Сертифікат про право на пай, розміром 3,50 га ОФГ «Кільченські зорі», с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.12/. 21 лютого 2000 року [PERSON] видано Сертифікат про право на пай, розміром 3,50 га ОФГ «Кільченські зорі», с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.12/, передане [PERSON] 12 жовтня 2000 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2000 року АВН № 073752, реєстр 2-3190. 29 грудня 2003 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 28 грудня 2002 року № 1317 набув права власності на: земельну ділянку, площею 3,3872 га на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 12:232:865:00:02:058:0012, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 066142 від 29 грудня 2003 року /а.с.13/ та на земельну ділянку, площею 3,3872 га на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 12:232:865:00:02:058:0011, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 066141 від 29 грудня 2003 року /а.с.14/. 02 лютого 1999 року [PERSON] померла /а.с.6/. 27 листопада 2013 помер [PERSON] /а.с.5/. З матеріалів спадкової справи після [PERSON] вбачається, що 18 лютого 2014 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та 28 травня 2014 року подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. З довідки Виконавчого комітету Спаської сільської ради від 17 лютого 2014 року № 80 вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав за адресою: [INFO]. З паспорту громадянина України [PERSON] вбачається, що заявник зареєстрована за адресою: [INFO] з 11 січня 1982 року /а.с.4/ Листом нотаріуса від 28 травня 2014 року № 905/02-14 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки ним не представлені до нотаріальної контори документи, що стверджують факт родинних відносин між нею та [PERSON]. Водночас, з довідки Виконавчого комітету Спаської сільської ради від 24 лютого 2014 року № 90 вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно проживала без реєстрації у власнім житловім будинку за адресою: село Спаське, вул. Польова, буд. №3 Новомосковського району Дніпропетровської області разом зі своїм дядьком - [PERSON], здійснювала за ним постійний догляд з травня місяця 2005 року, до дня його смерті - 27 листопада 2013 року /а.с.8/. З довідки Виконавчого комітету Спаської сільської ради від 10 квітня 2017 року № 160 вбачається, що [PERSON] - [INFO] дійсно проживала без реєстрації за адресою: с. Спаське вул. Польова, буд. № 3, Новомосковського району Дніпропетровської області, разом зі своїм дядьком - [PERSON] /а.с.7/. Також, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 1980 року їздили разом із заявником до її тітки та дядька в село Спаське. З 2005 року заявник переїхала за адресою: село Спаське, вул. Польова, буд. №3 доглядати за дядьком [PERSON] У 2013 році дядько помер. Заявник з 2005 року доглядала за дядьком, проживала з ним. Свідок [PERSON] показала, що з 30 червня 1995 року вона проживає за адресою: [INFO]. З 2005 по 2013 рік [PERSON] проживала однією сімєю зі своїм дядьком [PERSON] Доглядала його. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність невизнаних інтересів заявника, які не визнаються нотаріусом на не дають змоги заявнику реалізувати належним чином свої спадкові права. Вирішуючи заяву суд виходить з наступного. Відповідно до чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо встановлення факту проживання однією сімєю не менш, як пять років до часу відкриття спадщини суд виходить з наступного. У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні свідки підтвердили факт спільного проживання заявника та померлого у термін, що перевищує п`ять років до відкриття спадщини та вказали на обставини, які дають можливість суду стверджувати про те, що [PERSON] та [PERSON] були за час життя пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки один щодо одного. Крім того, факт спільного проживання у термін, що перевищує п`ять років підтверджується також і наданою суду довідкою органу місцевого самоврядування. Постанова Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає розяснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що заявник проживала однією сімєю з [PERSON] не менше пяти років до часу відкриття спадщини, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець прийняв спадщину після смерті спадкодавця та встановлення означеного факту необхідне заявнику для реалізації спадкових прав. З огляду на викладене, зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved