Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що в 2013 році вона познайомилася з [PERSON], вони покохали один одного, через деякий час кохання переросло у близькі стосунки та в 2015 році вони вирішили одружитися, наслідком чого стала її вагітність. Вони вирішили створити сім'ю і зареєструвати шлюб. Батьки заявниці надали їй дозвіл проживати спільно, створюють умови для материнства і зміцнення сім'ї. Заявник зареєструвати шлюб не має можливості, оскільки на даний час не досягла шлюбного віку. Інших перешкод для реєстрації шлюбу немає, а тому вона просить надати їй право на шлюб з [PERSON] В судове засідання заявник не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала свою заяву. Представник зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Житомирського районного управління юстиції просив задовольнити заяву, про що подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зацікавлена особа [PERSON] просив задовольнити заяву, про що подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зацікавлена особа [PERSON], яка є матірю заявника просила надати її дочці право на шлюб з [PERSON], про що подала заяву та просила розглядати справу у її відсутність. Дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], має повні 17 років, шлюбний вік нею не досягнуто, перебуває на обліку по вагітності в комунальній установі «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради із діагнозом вагітність терміном 32-33 тижня. На даний час вона та [PERSON] мають намір створити родину, зареєструвати шлюб. [PERSON], [INFO], має повні 22 роки, шлюбний вік ним досягнуто, визнає своє батьківство майбутньої дитини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст.23 Сімейного кодексу України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч.3 ст.234 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Згідно з ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Відповідно до ст.22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.23 Сімейного кодекс України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved