Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказала, що 06.01.2017 року у місті Макіївка Донецької області померла її бабуся [PERSON], [INFO], факт смерті якої підтверджується довідкою про причину смерті та посмертним епікризом, виданими в м.Макіївка на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки свідоцтво про смерть, видане на окупованій території, не створює будь-яких правових наслідків, заявник звернулася до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації смерті бабусі та видачі їй свідоцтва про смерть державного зразка, де отримала відмову з розясненням порядку звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та повязуючи встановлення факту смерті з необхідністю отримання свідоцтва про смерть державного зразка, заявник просить суд встановити факт смерті її бабусі [PERSON], [INFO], яка померла 06.01.2017 року в м.Макіївка Донецької області. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення заявника, свідка та надавши оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку про задоволення вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується її паспортом громадянки України. Відповідно до довідки УСЗН Мирноградської міської ради № [NUMBER], заявник перебуває на обліку в УСЗН м.Мирнограда як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем перебування якої є [ADDRESS] (а.с. ). Родинний зв'язок заявника і померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження і шлюб заявника та свідоцтвом про народження її матері та доньки померлої - [PERSON], 02.03.1959року народження (арк.спр. 5,10) 06 січня 2017 року бабуся заявника [PERSON] померла на непідконтрольній українській владі території в м. Макіївка, де і була похована. На підтвердження смерті бабусі заявником надані довідка про причину смерті за формою №106/у № 02 від 09.01.2017 року та посмертний епікриз, видані Клінічною Рудничною лікарнею м. Макіївка, згідно яких причиною смерті [PERSON],1937року народження, є атеросклеротичний кардіосклероз СН2А-Б з гіпертонічною хворобою ІІ ступеню. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів м.Макіївка Донецької області тимчасово призупинено, заявник, відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Оскільки на підтвердження факту смерті [PERSON] заявником подано документи, які відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Згідно письмової відповіді Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26.06.2017 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті бабусі їй було відмовлено в звязку з відсутністю в неї належних документів на підтвердження вказаного факту і розяснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку. Факт смерті [PERSON], який мав місце 06.01.2017 року в м.Макіївка Донецької області, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях заявника, так і в показаннях свідка [PERSON] чоловіка заявника, який разом з заявником здійснювали поховання [PERSON], яка була похована на Кіровському кладовищі м.Макіївка. Згідно відомостей Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26.06.2017 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Відповідно до п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Даючи оцінку наданим заявником письмовим доказам, як лікарське свідоцтво та свідоцтво про смерть, що видані установами, розташованими на території, не підконтрольній українській владі, на які в ході судового розгляду посилалася заявник, суд не може визнати їх допустимими доказами, проте з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, як виняток, виходячи з ключових інтересів заявника, приймає до уваги інформацію з них з метою повного і всебічного зясування обставин справи і оцінює її в сукупності та взаємозвязку з іншими доказами. Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не повязуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за можливе з метою захисту інтересів заявника його заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved