Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], який помер 04 серпня 2017 року в м. Вахрушеве, посилаючись на те, що [PERSON] є його дідом, який помер на тимчасово окупованій території України. Заявник в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, звернулися до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON], який помер 04 серпня 2017 року на тимчасово окупованій території України в м. Вахрушеве, в зв'язку з чим у відділі державної реєстрації актів цивільного стану він не має можливості зареєструвати його смерть і отримати відповідне свідоцтво. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: - копією свідоцтва про народження [PERSON], відповідно до якого його батьком є [PERSON] (а.с. 12); - копією свідоцтва про народження [PERSON], згідно з яким його батьком є [PERSON] (а.с. 11). - копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого відділом записів актів громадянського стану Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки (а.с. 3); - відмовою Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21 жовтня 2017 року у державній реєстрації смерті [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] помер в м. Красний Луч Луганської Народної Республіки. Зазначений населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) і сформульованого у ньому так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи зазначений виняток у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі наведеного, суд, як виняток, приймає в якості доказу надане заявником свідоцтво про смерть [PERSON], та у сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами та його поясненнями в судовому засіданні, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Частиною 4 статті 257-1 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, п. 8 ч. 1 ст. 256, ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ЦПК України, Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), суд -

Outcome: approved