Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Заявник [PERSON] на підставі ст.257-1 ЦПК України звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який народився у селищі Ленінське Свердловського району Ворошиловградської області, та який помер [INFO] року в м. Свердловськ Луганської області, зазначивши на обґрунтування заяви, що він (заявник) є братом [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року на тимчасово окупованій території у м. Свердловськ Луганської області, та причиною смерті якого став цукровий діабет. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 260, виданим державною установою «Свердловська центральна міська лікарня» Луганської Народної Республіки [INFO] року, при цьому, лікування [PERSON] на тимчасового окупованій території у даному медичному закладі було можливим завдяки проживанню там матері, яка мала змогу надавати йому належний догляд. Вказав, що отримати свідоцтво про смерть зразка, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень та відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який орган, їх посадові чи службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані та призначені у порядку, не передбаченому законом, у зв'язку з чим отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення державної реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», - неможливо. У зв'язку з викладеним заявник зазначив, що оскільки документ, який підтверджує факт смерті [PERSON] виданий на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та відповідно даний документ не створює правових наслідків, він (заявник) не має можливості реалізувати свої права та законні інтереси. Заявник [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 25564 від 30.10.2017 року, в якій просив подану ним заяву про встановлення факту смерті розглянути без його участі, заяву підтримав з підстав, зазначених в ній, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Кропивницький міський відділ державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце судового розгляду заяви, подав заяву за вх. № ЕП-3502/17-Вх від 27 жовтня 2017 року про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Крім того, в заяві зазначив, що у Відділа відсутні заперечення щодо встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м. Свердловськ Луганської області. Враховуючи подані заяви, дослідивши докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявник [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], від 20.07.1956 року, актовий запис № 29, при цьому батьками [PERSON] в свідоцтві про народження зазначені в графі батько - «[PERSON]» та в графі мати - «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про припинення шлюбу № [NUMBER], виданого бюро записів актів громадянського стану виконкому Свердловської райради депутатів трудящих, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 15.08.1955 року, актовий запис № 103, припинено, про що в книзі записів громадянського стану про припинення шлюбу 21.05.1959 року зроблений відповідний запис за № 87. Після припинення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Судом також встановлено, що 06.06.1959 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінській селищній раді Свердловського району Луганської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 149, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». В свою чергу, [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ленінською селищною радою Свердловського району Луганської області. Батьками [PERSON] в свідоцтві про народження зазначені в графі батько - «[PERSON]» та в графі мати «[PERSON]». З викладеного вище, вбачається, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] по матері [PERSON], на підставі чого та відповідно до ст. 257-1 ЦПК України як родич померлого за межами такої території України має право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті. Окрім того, судом також встановлено, що [INFO] року в м. Свердловськ Луганської області, населений пункт, розташований на території непідконтрольній державній владі України помер громадянин України [PERSON], [INFO], який був рідним братом заявника по матері. Факт смерті [PERSON], [INFO], підтверджується лікарняним свідоцтвом про смерть № 260, виданим [INFO] року Свердловською центральною міською багатопрофільною лікарнею Луганської народної республіки, що знаходиться на території, яка є непідконтрольною державній владі України. Як встановлено, заявник [PERSON] має намір встановити факт смерті брата [PERSON], оскільки це має юридичне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законівУкраїни. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2 ст.9 Закону). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 ст.9 Закону, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3 ст.9 Закону). Відповідно до Постанови Верхової Ради Українивід 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі районі, міста і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховоною Радою України тимчасово окупованими. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-рвід 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території міста Свердловськ, Луганської області, де помер [PERSON], діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Лікарське свідоцтво про смерть № 260, видане Свердловською центральною міською багатопрофільною лікарнею Луганської Народної Республіки, за яким [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, не створює правових наслідків для заявника та позбавляє його права здійснити реєстрацію факту смерті та отримання відповідного свідоцтво про смерть, - приймається судом як доказ факту настання смерті особи в певний час та в певному місці. Після смерті брата [PERSON], заявник [PERSON] звернувся до Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті ГУЮ у Кіровоградській області з метою здійснення державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO] року, однак йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті з вказівкою на те, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON], пред'явлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться в Україні органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 257-1 ЦПК України встановлено особливості провадженняу справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Відповідно до вимог п. 8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved