Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом з її батьком [PERSON], померлим 31 серпня 2016 року. В судове засідання [PERSON] зявилась, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом з її батьком [PERSON], померлим 31 серпня 2016 року. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує та підтверджує вірність викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення обставин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вислухавши пояснення заявниці та свідків, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05 січня 2016 року померла рідна матір заявниці - [PERSON], про що Орджонікідзевським міським відділом ДРАЦС 06.01.2016р. складено відповідний актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №663365, а 31 серпня 2016 року у заявниці помер батько [PERSON], про що Орджонікідзевським міським відділом ДРАЦС 31.08.2016р. складено відповідний актовий запис №471, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №703822. Заповіту на випадок своєї смерті вони не залишили. Кожному з батьків заявниці належала на праві власності 1/3 частина квартири №40 в житловому будинку №4 по вул. Г.Тикви в м. Покров Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на власність серії САА №694946. Ще 1/3 частина вказаної квартири належить на праві власності її рідному брату [PERSON] Після смерті матері, батько [PERSON] успадкував належну матері 1/3частину вказаної квартири, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, тому як він постійно проживав разом з матірю та заяву про відмову від спадщини не подавав, а заявниця та її брат на той час разом з батьками не проживали і з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса не звертались. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина вже на 2/3 частини цієї квартири. Після смерті батька [PERSON] заявниця зі своїм братом [PERSON] не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, тому як заявниця після смерті матері забрала батька проживати на постійне місце проживання до своєї сімї та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є таким спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, яка прийняла спадщину виходячи з того, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з батьком. Брат [PERSON] на спадщину не претендує, а інших спадкоємців першої черги за законом немає. В березні 2017р., коли вже закінчився строк для подачі заяви про прийняття спадщини, заявниця звернулась до нотаріуса, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2017р. № 253/02-31. Обґрунтовуючи підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус посилається на неможливість встановлення факту прийняття спадщини, тобто спадкоємець не надала доказів сумісного проживання з померлим за однією адресою, а також посилається на те, що заява про прийняття спадщини не була подана нотаріусу в передбачений законом строк. Наведені обставини слугували підставою для звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вони з заявницею є кумами та підтвердила, що [PERSON] з січня 2016р. до дня смерті проживала разом зі своїм батьком [PERSON] та піклувалась про нього. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснив, що після смерті своєї жінки [PERSON] за станом здоровя не міг піклуватись про себе та його забрала до себе на постійне місце проживання донька [PERSON], яка проживала спільно із ним та здійснювала за ним догляд до дня його смерті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який проживає по сусідству із заявником, пояснив, що він в січні 2016р. допомагав [PERSON] перевезти її батька [PERSON] на постійне місце проживання до її сімї за адресою: вул.Бородино, 6, де вони спільно проживали до липня 2016р. У подальшому він допоміг заявнику перевезти її батька до квартири за адресою: [PERSON], де вони спільно проживали та заявник здійснювала догляд за своїм батьком до часу його смерті, оскільки він самостійно за станом свого здоровя піклуватися про себе не міг. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення\~\~ факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у\~ст. 273 ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до розяснень, які викладені у п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає доведеним матеріалами справи та поясненнями свідків в судовому засіданні факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом з її батьком [PERSON], померлим 31 серпня 2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved