Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем [PERSON] з 2006 року до дня його смерті 14 квітня 2015 року, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2006 року заявник проживав однією сімєю з батьком [PERSON], здійснював за ним догляд, оскільки останній хворів та потребував сторонньої допомоги. 14 квітня 2015 року [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, для оформлення якої йому необхідно встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON] не менше пяти років з часу відкриття спадщини. Заявник та його представник підтримали заявлені вимоги в повному обсязі. Представник зацікавленої особи не заперечувала проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України вказує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання із ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ТП №260372 [PERSON] помер 14 квітня 2015 у віці 87 років у с.Станишівка, Житомирського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис №8. Згідно акту встановлення факту проживання від 06 жовтня 2015 року складеного комісією [PERSON] дійсно проживав і доглядав до дня смерті свого батька, [PERSON] за адресою с.Ріжки, вул.Першотравнева, буд.46 без реєстрації (а.с.9). За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки Статтею 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сімєю не менше як пять років до відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.21 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року до 14 квітня 2015 спільно проживали в одному житловому будинку в с.Ріжки, вул.Першотравнева, буд.46, Житомирського району, Житомирської області, були повязані спільним побутом, мали спільні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved