Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю від 07 грудня 1994 року, актовий запис №465 Петриківської сільської ради народних депутатів, виданого на ім'я «[PERSON]». Обґрунтовує заяву тим, що при оформленні права власності на земельну ділянку, виявлено, що у вказаному державному акті її по батькові вказане «[PERSON]», замість «[PERSON]». Через вказані розбіжності вона не може в повному обсязі реалізувати свого права власності на землю. У судове засідання заявник [PERSON] подала заяву, згідно з якою заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі, розглянувши справу в її відсутності. Від заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як убачається зі свідоцтва про народження від 6 грудня 1967 року, актовий запис №1138 [PERSON] народилася [INFO]. За паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 20 серпня 2002 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника записано «[PERSON] 31 липня 1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00018384181 від 19 липня 2017. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося з «[PERSON]» на «[PERSON]». Як убачається із державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 7 грудня 1994 року, актовий запис №465 Петриківської сільської Ради народних депутатів, [PERSON] рішення Петриківської сільської Ради народних депутатів від 27 жовтня 1193 року №265, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0595 гектара. Ділянка розташована на території с. Петрики, Петриківської сільської Ради. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22 жовтня 1997 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюбу 22 жовтня 2017 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу змінилося з «[PERSON]» на «[PERSON]», свідоцтво видане [PERSON]. Відповідно до картки платника податків, виданого 19 листопада 1998 року Державною податковою інспекцією України, прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено [PERSON]. Таким чином судом установлено невідповідність по батькові заявника, зазначеного у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 7 грудня 1994 року, актовий запис №465 Петриківської сільської Ради народних депутатів, тому по батькові, яке зазначене в документах, що посвідчують особу заявника. На даний час через вказану обставину, зокрема не правильне написання у вказаному державному акті на право приватної власності на землю по батькові заявника, поставило під сумнів факт належності їй земельної ділянки, що в свою чергу унеможливлює реалізації у повному обсязі передбаченого законом права на володіння, користування та розпорядження нею земельною ділянкою. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд вважає, що вказане у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 7 грудня 1994 року, актовий запис №465 Петриківської сільської Ради народних депутатів, по батькові заявника, з незалежних від [PERSON] обставин було написано невірно. При цьому в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності [PERSON] вказаного державного акту, а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушення прав заявника. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності їй правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 234 та п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved