Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявлені вимоги мотивує тим, що КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9 м.Донецька» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 32, в якому вказано, що 15 лютого 2016 року у м.Донецьк померла [PERSON], [INFO], його дружина. 15.03.2017 він звернувся до відділу ДРАЦС Приморського РУЮ у Запорізькій області з заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть, однак в той же день отримав відмову у зв`язку з відсутністю законних підстав. Він вичерпав всі законні способи зареєструвати факт смерті [PERSON] Він має намір отримати спадщину, тому просить встановити факт смерті 15 лютого 2016 року [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник [PERSON] дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, додатково пояснив, що його дружина [PERSON], з якою вони прожили 60 років, дружина хворіла тривалий час, її поховання він організував разом з дітьми. Раніше він не міг звернутися до суду через важке матеріальне становище. Просив встановити факт смерті 15 лютого 2016 року його дружини [PERSON]. Заінтересована особа Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву від 15.03.2017, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що зявитися не має можливості, заперечень проти заяви [PERSON] щодо встановлення факту смерті [PERSON] не має (а.с.__). Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 10 січня 1956 року, актовий запис № 33, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: [PERSON], [PERSON] (а.с.11). У паспорті на імя громадянина України [PERSON] вказано, що він народився 02 березня 1931 року в с.Репець Мантурівського району Курської області (а.с.4). У копії паспорта на імя громадянина України [PERSON] вказано, що вона народилася 04 червня 1931 року в смт.Чернігівка Чернігівського району Запорізької області (а.с.6). На імя [PERSON] маються посвідчення від 16.10.1997, в якому зазначено її право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників війни, та посвідчення про призначення пенсії за віком (а.с.7). У лікарському свідоцтві про смерть № 32 від 16 лютого 2016 року, виданому Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9 м.Донецька», зазначено, що [PERSON], [INFO], померла 15 лютого 2016 року. Місце проживання померлої: м.Донецьк, Ленінський район, вул.Жуковського буд.15. Місце смерті: м.Донецьк, Ленінський район, вул.Жуковського буд.15. Смерть настала вдома, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертензією (а.с.10), що підтверджено також довідкою про причину смерті (а.с.9). Згідно з довідкою № 0000134475/№ 232000720 від 07.03.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], пров.Златопразький, буд.5, фактично проживає: [INFO] (а.с.8). Листом відділу державної РАЦС Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області від 15.03.2017 відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла 15.02.2016 у м.Донецьку Донецької області, Україна, оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з чим для отримання свідоцтва про смерть заявнику було запропоновано звернутися до суду (а.с.12). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином [PERSON] та [PERSON] Мати сильно хворіла, вона перенесла інсульт, вони з батьком та братом Валерієм доглядали за нею, вона померла 15 лютого 2016 року в м.Донецьку, в їх присутності. Вони разом організували та здійснили її поховання. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»від 04.02.2016, який набрав чинності з 24.02.2016, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою: Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Відповідно до ч.2,3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. ґ ч.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Частиною 6 розділу 5 встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій території, її смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦС на підставі лікарського свідоцтва про смерть, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні. Таким чином, заява про встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 15.02.2016 у м.Донецьку Донецької області, Україна, яка визначена Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України, подана чоловіком померлої до суду за межами такої території України. Факт смерті підтверджується вказаними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно йому для держаної реєстрації смерті дружини та оформлення спадщини. Тому вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved