Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У своїй заяві зазначив, що він народився [INFO] року в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Його батько [PERSON] народився [INFO] року у м. Кропоткін Краснодарського краю. Його дідусем був [PERSON] - німець за національністю. У його сім'ї дотримуються німецьких традицій, святкують свята, розмовляють німецькою мовою. Він та його батько є членами товариства німців, відвідують збори, крім того він викладає німецьку мову для членів товариств. На теперішній час він хоче бути записаний по національності «німець» тому, що усі його предки німці. В майбутньому він проживання. Тому просить суд встановити факт належності його, [PERSON], до національності «німець». Представник заявника - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі, просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с.6). Батько заявника [PERSON] народився [INFO] року у м.Кропоткін Краснодарського краю, про що здійснено актовий запис № 512 від 03.06.1938 року, де батько заявника зазначено як «німець» (а.с.8). Дідусем заявника був [PERSON] - німець за національністю, що підтверджується довідкою про укладення шлюбу від 25 березня 2014 року з [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 19.06.2017 р. виданою Першим регіональним центром німецької культури в України [PERSON] є активним членом центру німецької культури в Україні (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Як вбачається з положень ст. 11 Закону України «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Так, відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved