Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту , що свідоцтво по право власності на житло від 31.01.1994 № 2 видане Відділом приватизації житла Полтавського держлісгоспу по праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , належить йому - [PERSON] . Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2019 року відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав, прохав їх задовольнити у повному обсязі (а.с.19). Від представника заінтересованої особи Хоружої Н.В. до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі (а.с.20-21). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами глави 6 розділу IV ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 року виданого відділом приватизації житла Полтавського держлісгоспу, на підставі наказу №2 від 31.01.1994 р. квартиру [ADDRESS] передано у приватну спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). На підставі вказаного свідоцтва, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , де зазначено, що власником є [PERSON] (а.с.10-11) Проте, по батькові [PERSON] вказане у свідоцтва на право власності на житло від 31.01.1997 р. « [PERSON] », не збігається з його по батькові « [PERSON] », на яке видано паспорт громадянина України. Правильність написання по батькові заявника як « [PERSON] » підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 13 серпня 1997 р. на ім`я [PERSON] (а.с.4), копією свідоцтва про право на спадщину, а саме на Ѕ частину квартири квартиру [ADDRESS] , яке видане державним нотаріусом Першої Полтавської нотаріальної контори 03.071998 року на ім`я [PERSON] (а.с.5). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] в частині встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло від 11.10.1993 р., а саме квартиру [ADDRESS] заявнику, що необхідно для реалізації ним своїх прав як власника.

Outcome: approved