Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла 27 жовтня 2015 року в місті Свердловськ Луганської області, нині тимчасово окупованій території України, зона проведення АТО. В своїй заяві заявниця вказує, що вона є донькою [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Постійним місцем проживання її матері [PERSON] було: Луганська обл., м. Свердловськ, вул. Шахтна, 97. У звязку з окупацією зазначеної території України, її мати була вимушена тимчасово переселитися до м. Харкова, де була взята на облік за адресою: [ADDRESS]. 25 вересня 2015 року з метою перевірки стану свого домоволодіння та особистих речей у м. Свердловську Луганської обл., її мати тимчасово виїхала на окуповану територію України. Однак 27 жовтня 2015 року мати [PERSON] раптово померла за адресою: Луганська обл., м. Свердловськ, вул. Шахтна, 97. В оформленому у звязку зі смертю лікарняному свідоцтві про смерть № 569 від 27 жовтня 2015 року причиною смерті матері зазначено: «тромбоз лівої вінцевої вени і коронарна недостатність». Свідком смерті [PERSON] є її чоловік - [PERSON], [INFO], який повідомив їй та її сестрі [PERSON] про факт смерті матері. 27 жовтня 2015 року вона , її сестра [PERSON] та донька заявника [PERSON], [INFO] виїхали до м. Свердловськ Луганської області на окуповану територію України з метою поховання [PERSON] 28 жовтня 2015 року остання у присутності доньок, онуки та чоловіка була похована у м. Свердловськ на кладовищі в районі Нове по вул. Северної, ділянка № 14, у ряду № 51, місце № 5. Для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], заявник з сестрою [PERSON] 3 листопада 2015 року звернулися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, де їм було відмовлено у видачі свідоцтва з посиланнями на вимоги ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про підтримання своїх заявлених вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить підпис на зворотному поштовому повідомленні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], уродженка с. Вільно, М-Подільського району, Вінницької області, є рідною матірю заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). Постійним місцем проживання [PERSON] було: Луганська обл., м. Свердловськ (а.с.7-8). У звязку з окупацією зазначеної території України, [PERSON] була вимушена тимчасово переселитися до м. Харкова, де була взята на облік за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). 25 вересня 2015 року з метою перевірки стану свого домоволодіння та особистих речей у м. Свердловську Луганської обл., [PERSON] тимчасово виїхала на окуповану територію України. 27 жовтня 2015 року [PERSON] раптово померла за адресою: Луганська обл., м. Свердловськ, вул. Шахтна, 97. В оформленому у звязку зі смертю лікарняному свідоцтві про смерть № 569 від 27 жовтня 2015 року причиною смерті [PERSON] зазначено: «тромбоз лівої вінцевої вени і коронарна недостатність» (а.с.10-11). 28 жовтня 2015 року [PERSON] була похована у м. Свердловськ Луганської області на кладовищі в районі Нове по вул. Северної, ділянка № 14, у ряду № 51, місце № 5, що підтверджується свідоцтвом про поховання (а.с.12). Для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], заявник з сестрою [PERSON] 3 листопада 2015 року звернулися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, де їм було відмовлено у видачі свідоцтва з посиланнями на вимоги ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.15-16). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України... Відповідно до ст. 10 ч. 1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї... Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Ст. 17 ч. ч. 1,3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті.... проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З урахуванням вищенаведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та наданими письмовими доказами, стосовно того, що [PERSON], померла 27 жовтня 2015 року в м. Свердловськ Луганської області, причина смерті - «тромбоз лівої вінцевої вени і коронарна недостатність». Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті [PERSON] в органах ДРАЦС . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved