Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй диплому серії [NUMBER] , виданого 06.07.1979 року Ворошиловградським кооперативним технікумом на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку вона звернулася до районного відділу пенсійного фонду для оформлення пенсії, але їй було відмовлено з посиланням на те, що її анкетні дані в дипломі серії [NUMBER] , виданого 06.07.1979 року Ворошиловградським кооперативним технікумом вказані за прізвищем « [PERSON] », проте, дівоче прізвище заявника вірно « [PERSON] ». Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як вона зможе реалізувати своє право на пенсію. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 12 вересня 2019 року. Заявник до судового засідання не з`явилася, в заяві просила справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд заяви без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 24.07.2014 року Новопсковським РС УДМС України в Луганській області, заявник [PERSON] народилася [INFO] в с. Макартетине Новопсковського району Луганської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.1960 року Осинівським сільським ЗАГС Ново-Псковського району Луганської області, [INFO] народилась « [PERSON] » (російською мовою). 06 липня 1979 року [PERSON] Ворошиловградським кооперативним технікумом виданий диплом серії [NUMBER] . В трудовій книжці від 24.08.1979 року прізвище заявника « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (російською мовою) на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 24.07.1982 року. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022328569 від 13.03.2019 року, дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] ». Заявник не може реалізувати своє право на призначення пенсії за віком через помилку у написанні українською мовою дівочого прізвища заявника в дипломі серії [NUMBER] , виданого 06.07.1979 року Ворошиловградським кооперативним технікумом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані документи переконують суд в тому, що саме заявнику належить диплом серії [NUMBER] , виданий 06.07.1979 року Ворошиловградським кооперативним технікумом та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved