Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін в актовий запис цивільного стану, покликаючись на те, що народився 23 вересня 1951 року у селі Річки Жовківського району Львівської області, про що 06 жовтня 1951 року складено відповідний актовий запис за № 19 та видано свідоцтво про народження серії IV-УР № 1849171. Матірю заявника в свідоцтві про народження зазначено [PERSON], за національністю «полька». До того ж, заявник виховувався відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру і проживає на території України дотримуючись традицій польської національності. Між тим, 04 жовтня 1969 року [PERSON] сільською радою Нестеровського ЗАГС було зареєстровано шлюб, укладений між заявником та [PERSON], в актовому записі про реєстрацію якого у графі «відомості про нареченого» зазначено національність «українець» замість вірного «поляк». Для відновлення національної приналежності, а також збереження етнічного походження роду, просить суд винести рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON], 23 вересня 1951 року належить до польської національності; встановити факт неправильності в актовому записі цивільного стану про шлюб [PERSON] (актовий запис № 13 від 04.10.1969 року) в частині зазначення національності заявника «українець» замість вірно «поляк»; зобовязати Жовківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], де у графі національність [PERSON] вказати «поляк». Заявник в судове засідання не зявився. У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутності. Представник Заінтересованої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 23 вересня 1951 року, про що Рава-Руським ЗАГС Львівської області 06 жовтня 1951 року складено актовий запис № 19 від 06.10.1951 року. Із свідоцтва про народження серії IV-УР № 1849171 від 19.06.1962 року вбачається, що [PERSON] народився у селі Річки Рава-Руського району Львівської області; в графі батьки зазначено [PERSON]; національність матері «полька». 04 жовтня 1969 року між заявником та [PERSON] [PERSON] сільською радою Нестеровського ЗАГС Львівської області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за № 13 від 04 жовтня 1969 року та видано свідоцтво про одруження серії І-АБ № 088518. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що у графі національність [PERSON] зазначено «українець». Як вбачається зі змісту заяви, запис в актовому записі цивільного стану про шлюб [PERSON] в частині зазначення його національності є неправильним. Національність дитини визначається національністю її батьків. А з огляду на те, що мати заявника [PERSON] була уродженою полькою, сповідувала римо-католицьку віру, проживала на території України, дотримуючись традицій своєї національності, а відтак заявник також відносить себе до польської національності. Суд погоджується з твердженнями заявника, вважає такі обґрунтованими та такими, що знаходять своє підтвердження матеріалами справи у звязку з наступним. Так, стаття 11 Конституції України визначає, що держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно ст. 1 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Окрім цього, згідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Тому слід зобовязати Жовківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису № 13 від 04.10.1969 року про шлюб [PERSON] в частині національності заявника, зазначивши в графі національність «поляк». Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Проаналізувавши дані, що містяться в матеріалах справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини, на які покликається заявник знайшли своє підтвердження в представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені в заяві підлягають задоволенню.

Outcome: approved