Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Заявник звернувсь до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що 04 вересня 2008 року між ним і [PERSON] було укладено шлюб. 17 травня 2016 року у них народилась дитина чоловічої статі [PERSON] у м. Феодосія АР Крим і яка проживає на тимчасово окупованій території у АР Крим. На момент народження сина територія АР Крим є окупованою Російською Федерацією і на її території немає жодного державного органу влади України у якому можна було б зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження українського зразка. У звязку з цим заявник звернулася до відділу державної реєстрацій актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні для проведення державної реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак заявнику було письмово розяснено працівниками РАЦСу і відмовлено з посиланням на відсутність медичного свідоцтва про народження встановленої форми. У звязку з вищевикладеним заявник просить встановити факт народження дитини [PERSON], 17 травня 2016 року у м. Феодосія АР Крим від матері [PERSON], [INFO], громадянки України, зареєстрованої за адресою: [INFO] та батька [PERSON], [INFO], громадянина України, зареєстрованого за адресою: [INFO]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, про причин неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Дніпровського районного у місті Херсоні відділу державної реєстрацій актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не зявився, про причин неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до пункту 5 ч.2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пунктів 1, 7 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», [PERSON] Крим - тимчасово окупована територія є невідємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.1 ст. 5 вказаного Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 вересня 2008 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на «Думнова». З свідоцтва про народження серія I-АЯ № 648889 виданого 24.05.2016 року Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим вбачається, що у матері [PERSON] та батька [PERSON], 17 травня 2016 року у м. Феодосія АР Крим народилась дитина [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~Згідно ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. \~Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. \~Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав відносно дитини чоловічої статі, що народилась 17 травня 2016 року, а відтак підстав для відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на імя та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved