Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного спільного мешкання з її матір`ю [PERSON] . В обґрунтування заяви посилається на те, що усмт. Іванівка Антрацитівського району Луганської області, разом з нею проживала її мати - [PERSON] , [INFO] . Вони зареєстровані у паспортах за різними адресами: адреса реєстрації заявника за паспортом - [ADDRESS] , а адреса [PERSON] - [ADDRESS] . Через похилий вік, стан здоров`я її матері був дуже слабким. Раніше вона часто їздила до неї у смт. Іванівка Антрацитівського району Луганської області, щоб відвідати її та допомогти їй із веденням господарства, але згодом цього стало недостатньо: стан здоров`я матері все більш погіршувався та вона не могла вже залишати її на самоті, бо вона вже не мала змоги самостійно обслуговувати свої побутові потреби, вчасно приймати ліки та слідкувати за власним самопочуттям. Щоб мати можливість піклуватись про матір, заявник переїхала жити до неї за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Поховання заявник здійснювала за власний рахунок. Після поховання матері, заявник звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Головного східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) за отриманням свідоцтва про смерть відповідного зразка, але їй було роз`яснено, що у відділі РАЦС неможливо зареєструвати факт смерті на підставі документів про смерть, виданих на непідконтрольній Україні території, та було запропоновано звернутися до суду. Заявник звернулась до Старобільського районного суду Луганської області, на підставі рішення якого 23.07.2021 року у Старобільському відділі ДРАЦС їй було видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась деяка спадщина, тому вона звернулась до Старобільської ДНК, де дізналась, що вона не може вважатись спадкоємцем, який вже прийняв спадщину шляхом спільного мешкання на момент смерті зі спадкодавцем, тому що вони були прописані за різними адресами, а довідка, яка свідчить про їхнє спільне мешкання, не є дійсною, тому що її було видано на тимчасово непідконтрольній Україні території, вона не може надати довідку відповідного зразка форми 3, видану на підконтрольній Україні території, тому що вони з матір`ю мешкали на тимчасово непідконтрольній Україні території. На підставі чого заявнику запропоновано звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у заяві просить суд розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника [PERSON] . Заінтересована особа - Старобільська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася. Від в.о. завідувача Старобільської ДНК А. Ковальова надійшла заява про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори, зауважень по справі не має. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: З матеріалів справи встановлено, що заявник є донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу [PERSON] . Те, що заявник [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] проживала разом за її адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про фактичне місце проживання № 362 від 28.06.2021 року. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 09.07.2021 року встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Новочеркаськ Ростовської області, громадянка України, зареєстрована: [ADDRESS] , померла [INFO] на тимчасово окупованій території України у смт.Іванівка Антрацитівського району Луганської області, причина смерті - кардіосклероз дифузний. Суд приймає ці документи як докази виходячи із аналізу практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні. Так, у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки вона законна та обґрунтована. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй право на оформлення спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved