Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

заявник Дружненська сільська рада Калинівського району Вінницької області, звернулась до Калинівського районного суду Вінницької області із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заяви заявник послався на те, що після смерті [PERSON], 1912 року народження, яка померла [INFO] року в селі Дружне Калинівського району Вінницької області, залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5473 га., що розташована на території Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області та належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26.03.2002 року. Залишену після смерті спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась, а тому дана земельна ділянка має бути визнана в судовому порядку відумерлою спадщиною. 11.01.2019 року заявником подано заяву про визнання спадщини відумерлою із зміною вимог. 27.02.2019 року судом задоволено заяву Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області та замінено заінтересовану особу на Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Представник заявника у судове засідання не з'явився, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до наступного. Згідно довідки, виданої виконкомом Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 01.11.2018 року № 454 [PERSON] [INFO] померла [INFO] року. До дня смерті проживала в [ADDRESS] Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON]. є власником земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5473 га., що розташована на території Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області та належала померлій. Згідно копії актового запису про смерть №01 від 09.01.2001, [PERSON] померла [INFO] року. Згідно довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області від 18.02.2019 року № 295/01-18, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] по фонду Калинівської нотаріальної контори не виявлено. Заявник просить визнати спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON]., яка померла [INFO] року, відумерлою на підставі ст. 1277 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. [PERSON] померла [INFO], тому при вирішенні спору суд застосовує закон, що діяв на час спірних правовідносин, а саме: ЦК УРСР(в редакції 1963 року). Разом з тим, заявник, що спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON]. є відумерлим саме на підставі ст. 1277 ЦК України. Дійсно, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Разом з тим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. А тому, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Тобто при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. На той час існувала певна процедура переходу спадщини до держави, зокрема такий перехід відбувався без рішення суду, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства звернення до суду з цього питання не передбачалося. Натомість згідно з п.12 ч.1 ст.10 ЗУ «Про державну податкову службу в Україні» до функцій державних податкових інспекцій входило: проведення роботи, пов'язаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна, майна, що перейшло за правом спадкування до держави. На сьогодні цей закон вже втратив чинність. Згідно роз'яснень, наданих Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року. Суд вважає, що не можна застосовувати норми ЦК України, який прийнятий у 2003 році до правовідносин, які виникли у 2001 році. Відповідно до ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування; 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. Судом встановлено, що після смерті [PERSON]. ніхто із спадкоємців не прийняв спадщини, ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а тому, у даному випадку спадщина перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. В свою чергу ЦК УРСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. Наведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи не було обґрунтовано доведені ті обставини, на які заявник посилалася як на підстави своїх вимог. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON]., не підлягають задоволенню, оскільки спадщина уже перейшла до держави на підставі ст.555 ЦК УРСР.

Outcome: dismissed