Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. На обґрунтування вимог в заяві зазначив, що він [PERSON] народився [INFO] в селі Завтурова Устинівського району Кіровоградської області. В 1990 році отримав паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, який ним було втрачено. Зазначив, що до 1994 року він постійно проживав на території України, з 1994 року по 2012 роки працював у Російській Федерації, з серпня 2012 року постійно проживає у м. Бобринець Кіровоградської області. У жовтні 2020 року він звернувся до Бобринецького районного сектору Управління Державної Міграційної Служби України в Кіровоградській обалсті із заявою щодо видачі паспорту громадянина України, де йому було роз`яснено необхідність встановлення факту проживання на території України для підтвердження громадянства. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.11.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 07.12.2020 року заявником уточнені вимоги заяви щодо встановлення юридичного факту. В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримала. Надала пояснення, що до 1994 року, тобто станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] постійно проживав на території України в с. Завтурова Устинівського району, працював в установі виконання покарань №305/37, що підтверджується записом у трудовій книжці. Крім того, факт його проживання в Україні підтверджують свідки. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляду справи у відсутність представника та відсутність заперечень щодо поданої заяви. Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини. [PERSON] народився [INFO] в с.Завтурова Устинівського району Кіровоградської області, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження (а.с.7). У період з 1988 по 1990 роки перебував на строковій військовій службі, про що свідчить запис військового квитка [NUMBER] (а.с.8). 10.11.1990 року [PERSON] , [INFO] , видана трудова книжка [NUMBER] , в якій наявний запис про період роботи з 02.07.1991 рік по 18.10.1994 рік на посаді робітника будівельної бригади, слюсар на тракторній бригаді Установи виконання покарань № 305/37 (а.с.10-11). В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які зазначили про те, що добре знають заявника, оскільки проживали разом в с. Завтурова Устинівського району, були сусідами. До 1994 року [PERSON] постійно проживав у селі та не виїжджав з нього. На даний час живе у м. Бобринець. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п.2 ч.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved