Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Луганськ. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Луганськ. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з викладеним вимушена звернутися до суду. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ч. 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з невідкладним розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 статті 317 ЦПК України з моменту надходження заяви, суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [INFO] , уродженка с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області та [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області, перебували у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. 10.06.1979 року, актовий запис № 18, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] надані наступні документи: фотокопія лікарського свідоцтва про смерть № 168 від 04.07.2019 року, відповідно до якої смерть [PERSON] , [INFO] , настала [INFO] , причина смерті - інфаркт, місце смерті - м. Луганськ Артемівського р-ну Луганської народної республіки; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2019 р., видане Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луганськ Артемівського р-ну Луганської народної республіки. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Луганськ Артемівського р-ну Луганської народної республіки. Відповідно до ч. ч. 2,3 статті 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з відмовою Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 17.09.2019 року, заявнику [PERSON] відмовлено в реєстрації факту смерті [PERSON] , оскільки нею було надано свідоцтво про смерть, що не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Згідно з ч. 1 статті 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року N 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», в м. Луганськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому будь-який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]». На підставі викладеного, враховуючи сукупність досліджених доказів, які підтверджують факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Луганськ Артемівського р-ну Луганської народної республіки, приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті. На підставі наведеного,

Outcome: approved