Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , трудової книжки виданої 29.10.1975, а відомості які містяться в ній відносяться саме до нього. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку він звернувся до районного відділу пенсійного фонду для нарахування пенсійних виплат, але отримав відмову, оскільки пенсійний фонд при оформленні пенсійної справи не може взяти до уваги трудову книжку від 29.10.1975, в якій не коректно записано прізвище заявника, а саме вказано « [PERSON] » (російською мовою), а повинно бути зазначено « [PERSON] » (російською мовою), тому у працівників пенсійного фонду виникають сумніви у належності саме заявнику трудової книжки. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 06.11.2019. Заявник до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заінтересована\~особа Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області, просить справу розглянути без участі представника. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як він зможе реалізувати своє право на пенсію. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.08.2000 Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області, анкетні дані заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] », російською як « [PERSON] », [INFO] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.10.2019 №928-5000210740, заявник фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Трудова книжка заявника заповнена 29.10.1975 на ім`я « [PERSON] , год рождения 1957» (мовою оригіналу). Відповідно до військового квитка серія [NUMBER] виданого 08.11.1975 Недригайлівським районним військовим комісаріатом Сумської області, анкетні дані заявника заповнені на « [PERSON] , [INFO] » (мовою оригіналу). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 12.05.1979 Недригайлівським районний відділом записів актів громадянського стану Сумської області « [PERSON] , [INFO] » (мовою оригіналу) уклав шлюб з « [PERSON] , [INFO] » (мовою оригіналу), після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » про що зроблено актовий запис № 23. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) від 23.10.2019 заявник з 01 жовтня 2011 року по 31 травня 2014 року перебував у трудових відносинах з ПП « [PERSON] ». Аналогічні відомості містяться в трудовій книжці заявника. Заявник має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, але в зв`язку з тим, що у трудовій книжці від 29.10.1975 відомості про заявника зазначені як « [PERSON] » (мовою оригіналу), що не дає можливості ідентифікувати належність вказаних в трудовій книжці відомостей саме [PERSON] , він буде позбавлений можливості реалізувати своє право на призначення пенсії за віком. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З наданих заявником документів вбачається, що саме йому належить трудова книжка від 29.10.1975, що підверджено паспортом заявника, довідкою про\~ присвоєння ідентифікаційного\~номера, виданих на ім`я [PERSON] , військовим квитком серії [NUMBER] виданого 08.11.1975, на ім`я « [PERSON] , [INFO] » (мовою оригіналу), свідоцтва про укладення шлюбу виданого 12.05.1979, в якому заявник зазначений як « [PERSON] » (мовою оригіналу) та дає підстави для задоволення заяви в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим. Стосовно вимог заявника про встановлення факту віднесення відомостей, які містяться в трудовій книжці від 29.10.1975, до заявника, суд зазначає таке. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи стосовно встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, а не відомостей, які містяться в них, а отже заявником обраний неналежний спосіб захисту в частині вимог віднесення відомостей у трудовій книжці до нього. А тому в цій частині вимог слід відмовити. В іншій частині вимог про встановлення факту належності трудової книжки заявнику слід задовольнити, оскільки вони є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial