Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою порядку окремого провадження. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він народився 01 січня 1942 року, його батьками були [PERSON] та [PERSON]. З 2000 року він проживає [INFO] у будинку, який він успадкував після смерті матері. У нього був двоюрідний брат [PERSON], який народився 02 березня 1933 року, і батьками якого були [PERSON] та [PERSON]. Заявник доглядав за ним, лікував, поховав за власний кошт. 11 вересня 2013 року брат заявника склав заповіт, яким частину свого майна заповів заявнику. 09 грудня 2013 року [PERSON] помер. У встановлений строк заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але нещодавно заявнику стало відомо про існування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 427351, де власником зазначений [PERSON] але у отримані свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено, поскільки крім наданих документів необхідно ще надати і свідоцтво про народження дядька заявника, якого у нього не збереглося. Тому заявник [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON], який помер 09 грудня 2013 року, був йому двоюрідним братом. У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав і просив задовольнити, поскільки встановлення даного факту йому необхідно для оформлення свої спадкових прав після смерті брата, документи про народження його дядька не збереглися ще з часів війни, їх ніхто не відновлював, а [PERSON] дійсно був сином його рідного дядька, був уже похилого віку, заявник за ним довгий час доглядав і допомагав по господарству. Дітей у нього не було. В підготовче судове засідання представники заінтересованих осіб Рябухівської сільської ради Талалаївського району та Талалаївського районного відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Чернігівській області, не зявився, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Тому розгляд справи було проведено без участі представників заінтересованих осіб. Крім того, розглянувши визнання заінтересованими особами заяви [PERSON], суд приходить до наступного висновку. Положенням ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішенні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Положенням ч.3 ст. 294 ЦПК україни передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Поскільки визнання заінтересованими особами заяви [PERSON] у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, поскільки заявник являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті брата, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання заяви заінтересованими особами та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 225571 [PERSON] помер 09 грудня 2013 року. (а.с.9). Згідно копії заповіту від 11 вересня 2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті земельні ділянки площею 3,18 га, 0,76 га, 0,11 га, 1,89 га, 0,25 га заповів [PERSON] (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження (запис відновлений) від 21.06.1956 року [PERSON] народився 01 січня 1942 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження (запис відновлений) від 15.01.1993 року [PERSON] народився 02 березня 1933 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Рябухівської сільської ради № 632 від 13.12.2017 року [PERSON] до дня смерті проживав один та був зареєстрований [INFO]. За ним на протязі багатьох років доглядав [PERSON] який після його смерті 9 грудня 2013 року поховав за свій рахунок. 11 вересня 2013 року сільською радою від імені померлого складений заповіт (а.с.12). Згідно архівної довідки Державного архіву Чернігівської області від 25.09.2017 року в архівному фонді Полтавської духовної консисторії в метричній книзі Петропавлівської церкви с. Рябухи за 1900 рік є актовий запис про народження дитини Трофим, 17 вересня 1900 року, батьками якого були [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.13). Згідно архівної довідки Державного архіву Чернігівської області від 26.09.2017 року в метричних книгах Петропавлівської церкви с. Рябухи за1892-1895, 1897-1913 роки актового запису про народження [PERSON] немає (а.с.16). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 08.12.2017 року [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, поскільки відсутнє свідоцтво про народження його дядька, і заявнику рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним і [PERSON] (а.с.14). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON], який помер 09 грудня 2013 року, а саме сином його рідного дядька, [PERSON] доглядав за братом, допомагав йому по господарству, лікував, та поховав за власний рахунок. З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Положенням ст. 293 ЦПК України (2017 року) передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Поскільки в судовому засіданні було встановлено той факт, що померлий [PERSON] був двоюрідним братом [PERSON], а саме сином його рідного дядька, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть можливість йому оформити спадщину у передбаченому законом порядку після смерті брата, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved