overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати його сина - [PERSON], [INFO], обмежено дієздатним, встановити піклування та призначити його піклувальником над сином, посилаючись на те, що [PERSON] хворіє психічним захворюванням, з 2010 року він щорічно перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», захворювання суттєво впливає на його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними. В судовому засіданні заявник уточнив заявлені вимоги та просить визнати [PERSON] недієздатним. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій щодо заявлених вимог посилається на розсуд суду та просить справу розглядати без його участі. Заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з актом судово-психіатричного експерта № 160, складеного амбулаторною судово-психіатричною експертною комісією КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» 24 березня 2015 року, [PERSON], [INFO], страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного психічного розладу, набутого внаслідок перенесених у 1998 та 2006 роках важких черепно-мозкових травм (у 2006 році з переломом потиличної кістки та субарахноїдальною гематомою) з помірно вираженим когнітивним зниженням, грубою психопатоподібною поведінкою з експлозивним типом, маячними ідеями стосунку на адресу найближчого оточення та повною втратою критики до свого стану, нерегулярними судомними нападами, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, вона згідно з ч.1 ст. 39 ЦК України може бути визнана судом недієздатною. На підставі висновку експертної комісії суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч.2 ст. 240 ЦПК України судові витрати в розмірі 121 грн. 80 коп., пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного, ст.ст. 39-40 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати недієздатною [PERSON], [INFO], та призначити його опікуном. Свою заяву заявник обгрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], є його бабою, хворіє на судинну деменцію, перебуває на обліку у лікаря-психіатра Маловисківської центральної районної лікарні, в такому стані вона знаходиться тривалий час, не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не розуміє, що з нею відбувається та суть власного життя, не може розуміти значення своїх свій та керувати ними, може вийти на вулицю та піти в невідомому напрямку, не орієнтується у населеному пункті та у часі. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з»явився та подали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність. Прокурор в судовому засіданні вказав на доцільність задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне . Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 445 від 04 вересня 2015 року, [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними та потребує накладення опіки (а.с. 57-58). Згідно висновку та подання виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, від 22 жовтня [PERSON] можливо призначити опіком над [PERSON] (а.с. 135). У відповідності до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, у разі визнання фізичної особи недієздатною, суд за поданням органу опіки та піклування, встановлює над нею опіку. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Враховуючи, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними суд вважає за необхідне заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 239 ЦПК України судові витрати по справі суд покладає на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 07 серпня 2006 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 73 від 05 лютого 2016 року у підопічного помірна розумова відсталість. Спокійний, мовний контакт формальний, мова недорозвинута, звернену мову розуміє. Дезорієнтований у всіх видах, читати писати та рахувати не вміє; до узагальнень та абстрагування не здатний, критика відсутня. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 08 серпня 2006 року [PERSON] відраховано з усіх видів державного утримання підопічних Вільшанського дитячого будинку-інтернат для інвалідів Закарпатської обласної державної адміністрації у звязку з переводом у Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат згідно акту № 339 від 07 серпня 2006 року, куди направлений для постійного проживання відповідно до путівки № 64 (а. с. 4-5). Також встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства безтерміново (група інвалідності перша «Б»), потребує стороннього догляду частково та лікування у психіатра, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 535653 від 07 жовтня 2011 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 73 від 05 лютого 2016 року (а. с. 6, 7). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 128 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 30 червня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у формі важкої розумової відсталості, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 27-30). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 10 серпня 1985 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 153 від 15 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку психіатра з дитинства. Його поведінка в основному врівноважена, мовний контакт формальний, мислення конкретно-образне, сповільнене; писати, читати та виконувати математичні дії не може. Дезорієнтований у місці та часі; спокійний, неохайний. Критика недорозвинута. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 10 серпня 1985 року підопічного [PERSON] зараховано на повне державне утримання Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, куди він направлений відповідно до путівки № 63 від 10 липня 1985 року (а. с. 4, 5). Також встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства безтерміново (група інвалідності друга), потребує часткового нагляду та догляду в самообслуговуванні, що стверджується довідкою Сумської психіатричної лікарні серії Сум Р-82 № 007700, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 153 від 15 лютого 2016 року (а. с. 6, 7). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 116 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 16 червня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 25-27). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 14 липня 1989 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики №758 від 26 липня 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Мовному контакту доступний формально, звернену мову розуміє, мова незрозуміла. Мислення конкретно-образне, сповільнене; писати, читати та виконувати математичні дії не вміє. До узагальнень та абстрагування не здатен, емоційно лабільний, епізодично імпульсивний, легко афектує, може нанести собі тілесні ушкодження. Неохайний в одязі та побуті. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який поступив з Виноградівського будинку-інтернату, з 15 липня 1989 року зарахований на повне державне утримання і в число підопічних Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату (а. с. 5). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом дитинства безстроково (група інвалідності друга), непрацездатним, що стверджується довідкою серії ЗАК-К-82 №012213, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 758 від 26 липня 2016 року (а. с. 7,8). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 226 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 10 листопада 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 21-24). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 15 липня 1980 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 236 від 29 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Його поведінка в основному врівноважена, спокійний. Мовний контакт формальний, мова недорозвинута розмовляє жестами. Мислення конкретно-образне, сповільнене; писати, читати та виконувати математичні дії не може. Дезорієнтований у місці та часі, неохайний, критика недорозвинута. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 15 липня 1980 року на підставі путівки відділу соціального забезпечення Закарпатського облвиконкому № 52 [PERSON] направлено на влаштування до Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату, цього ж дня такий зарахований на повне державне утримання у вказаній установі (а. с. 4, 5). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом дитинства безстроково (група інвалідності друга), потребує часткового нагляду та догляду в самообслуговуванні, що стверджується довідкою серії ЗАК-Р-82 № 023859, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 236 від 29 лютого 2016 року (а. с. 6, 7). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 151 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 14 липня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 25-27). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 17 червня 2002 року перебуває на повному державному утриманні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 838 від 30 серпня 2016 року підопічний є інвалідом ІІ групи з дитинства. За час перебування у закладі проявляє схильність до самовільних відлучок з інтернату, може залучатися до примітивних робіт по самообслуговуванню, однак може нанести собі тілесні ушкодження. Мовному контакту доступний мова малозрозуміла, мислення конкретно-образне, сповільнене; словниковий запас різко обмежений. Читати, писати та виконувати математичні дії не вміє, до узагальнень та абстрагувань не здатний. Емоції лабільні, легко афектує. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який поступив з Виноградівського будинку-інтернату, з 18 червня 2002 року зарахований на повне державне утримання і в число підопічних Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату (а. с. 3). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом дитинства безстроково (група інвалідності друга), непрацездатним, потребує лікування у психіатра, що стверджується довідкою серії 2-18 АЖ № 036334, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 838 від 30 серпня 2016 року (а. с. 4, 5). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 227 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 10 листопада 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 19-22). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 22 квітня 2004 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 158 від 16 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Його поведінка часто неврівноважена, він імпульсивний, емоційно лабільний. Мовний контакт формальний, мислення конкретно-образне; писати, читати та виконувати математичні дії не може. Інтелектуально-мнестичні функції недорозвинуті, неохайний. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду і сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 22 квітня 2004 року [PERSON] зараховано на повне державне утримання і в число підопічних Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, куди він направлений за станом здоровя на підставі повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області № 334 від 24 березня 2004 року (а. с. 4, 5). Також встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 (другої) групи з діагнозом важка розумова відсталість, має часткову залежність від сторонніх осіб в самообслуговуванні та перебуває на обліку психіатра з дитинства (а. с. 6). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 135 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 30 червня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у формі важкої розумової відсталості, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 24-27). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved