Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він має намір усиновити малолітнього сина своєї дружини - [PERSON] , [INFO] . 29 лютого 2020 року він уклав шлюб з [PERSON] . До одруження його дружина проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та від їх спільного життя у них є малолітній син [PERSON] , якого протягом тривалого часу він виховує, як власного сина. Між ними склалися дружні та гармонійні відносини, вони дуже прив`язалися один до одного, хлопець вважає його за рідного батька, він відчуває спорідненість з дитиною, бажає щоб [PERSON] постійно відчував його батьківське тепло та піклування, хоче бути для нього належним прикладом. Має можливість та бажання займатись його вихованням, матеріально забезпечувати та надати йому гідну освіту та виховання, не порушуючи його права. Він вважає за необхідне усиновити [PERSON] для приведення їх фактичних родинних відносин у відповідальність з положеннями ч. 1 ст. 207 та іншими статтями СК України, іншими актами законодавства, що регулюють відносини між батьком і сином, надання [PERSON] 2012 року народження, юридичного статусу свого сина, зокрема отримання ним відповідних прав, передбачених СК України та іншими актами законодавства України. Правові наслідки усиновлення, передбачені ст. 232 та іншими статтями СК України, права та обов`язки батька усвідомлює. [PERSON] підтримує його рішення усиновити [PERSON] , надала письмову згоду на таке усиновлення. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] був позбавлений батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина - [PERSON] . Він матеріально забезпечую свою родину у повному обсязі, працює, має стабільний дохід, має належний стан здоров`я, на обліках у лікарів не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, має належні житлові умови. У зв`язку з чим, просить дозволити усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , змінити дитині прізвище « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові « [PERSON] » на « [INFO] », ім`я дитини та дату народження залишити без змін, зобов`язати Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини від 21.09.2012 року № [NUMBER] , а саме його записати батьком. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник надав до суду заяву в якій вимоги підтримав та просив провести розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа - [PERSON] надала до суду заяву просила провести розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти задоволення заяви. Представник Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті ради - Нікіфорова Ю.В. на електронну адресу суду надіслала заяву в якій просила розглянути заяву за її відсутності. Представник Новокодацького районного м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 39 (а. с. 9). Від подружнього життя до реєстрації шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 271 (а. с. 28). Також судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний запис № 1402 (а. с. 14). Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 12-13). [PERSON] , [INFO] , надала письмову згоду на усиновлення сина [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] , [INFO] , посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. 19 жовтня 2020 року (а. с. 11). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових та матеріальних умов заявника від 26.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] , в будинку затишно, в наявності всі необхідні меблі та побутова техніка. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Для малолітнього [PERSON] обладнано спальне місце, місце для навчання, створені всі необхідні умови для проживання родини. Будинок знаходиться у стадії переоформлення на матір заявника у зв`язку із смертю попереднього власника (діда - [PERSON] ). [PERSON] , [INFO] , надала письмову заяву, в якій не заперечує проти проживання у її будинку усиновленої дитини. В обстежуваному житловому приміщенні створені належні умови для проживання родини. За зазначеною адресою проживають: заявник, дружина, [PERSON] , [INFO] - син дружини, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - мати заявника (а. с. 20). Згідно із копією висновку про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , дитина здорова (а. с. 22). Відповідно до копії висновку про стан здоров`я заявника - [PERSON] , за станом здоров`я протипоказань до усиновлення не виявлено (а. с. 21). Також матеріали справи містять довідку про доходи заявника, з якої вбачається, що він працює в ТОВ ВКФ «Ігрек» на посаді водія автотранспортних засобів та отримує заробітну плату (а. с. 26). Згідно із копією довідки серії ІІА № 2021346 за обліками МВС [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Баку Республіки Азербайджан, на території України станом на 27.08.2020 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а. с. 25). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті ради від 27.10.2020 року № 1/14-121, усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини (а. с. 6-7). Статтями 3, 4, 5, 7 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно із ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина. Згідно із ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею211 СК України передбачено, що усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч. ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Згідно із ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Відповідно до ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно із ч. 1 п. 4 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Частиною 1 статті 220 СК України передбачено, що на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно із ст. 224 СК України суд постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він має здібності особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 5, ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Частиною 1 статті229 СК України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно із ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно із п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд вважає можливим, у відповідності до ст. ст. 229, 231 СК України, ч. 3 ст. 314 ЦПК України задовольнити вимогу заявника і змінити дитині прізвище з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові « [PERSON] » на « [INFO] » відповідно, та записати заявника батьком усиновленої дитини, що є підставою для внесення змін в книгу записів актів про народження. Відповідно до ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Статтею 314 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що усиновлення дитини, [PERSON] , [INFO] , проводиться в інтересах дитини, заявник усвідомлює відповідальність за фізичний і моральний розвиток дитини, правові наслідки усиновлення, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та задовольняє її у повному обсязі. Частиною 7 статті 294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved