Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про те, що 05 вересня 1977 року їй було видано трудову книжку на ім`я [PERSON] , [INFO] , освіта середня, спеціальність «секретар-машиністка». В подальшому прізвище « [PERSON] » у зв`язку з одруженням було змінено на « [PERSON] ». 16.12.2020 року нею була подана заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про призначення пенсії у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До своєї заяви про призначення пенсії нею було долучено відповідні документи, серед яких була архівна довідка Уманської міської ради № 54-19/01-23/212 від 19.01.2021 року. 18.02.2021 року з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області їй надійшла відповідь, згідно якої відповідно до наданих нею документів та даних персоніфікованого обліку, її страховий стаж становить 21 рік 07 місяців 05 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком. При цьому, пенсійний фонд зазначив, що до страхового стажу не зараховано період з 29.10.1985 року до 11.09.1989 року, так як в архівній довідці за вказаний період вказано помилково її прізвище російською мовою як « [PERSON] ». Однак, згідно паспорту [NUMBER] її прізвище російською мовою є « [PERSON] ». На підставі допущеної помилки у прізвищі російською мовою, яка зазначена в архівній довідці, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не зарахувало до трудового стажу період з 29.10.1985 року до 11.09.1989 року та відмовило у призначенні пенсії і рекомендували звернутися до суду з метою встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. Просить суд винести рішення, яким встановити факт належності правовстановлюючого документу - архівної довідки Уманської міської ради № 54-19/01-23/212 від 19.01.2021 року зі страховим стажем за період з 29.10.1985 по 11.09.1989 рр., їй - заявнику [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрованій за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача - адвоката Гупала М.М., у якій просить суд справу слухати у його відсутність та у відсутність його довірителя [PERSON] , вимоги заяви підтримують та просять суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління ПФУ в Черкаській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять справу слухати у відсутність їх представника та прийняти рішення по наявних матеріалах справи. Разом з тим повідомляють, що архівна довідка № 54-19/01-23/212 від 19.01.2021 року належить особі, якій вона видана, однак інформація, зазначена у довідці, стосується «Тов. [PERSON] » (у документах російською мовою). Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 05.09.1977 року було оформлено трудову книжку російською мовою на ім`я: « [PERSON] , 1960 года рождения, образование: среднее, профессия - секретар-машинист». В подальшому у вказаній трудовій книжці зроблено виправлення, а саме прізвище « [PERSON] » закреслено та записано російською мовою « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 1985 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 лютого 1985 року, актовий запис № 3. Прізвища після реєстрації шлюбу: дружини - [PERSON] , чоловіка - [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2006 року Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, прізвище заявника [PERSON] , [INFO] , російською мовою записано як « [PERSON] ». Згідно архівної довідки Уманської міської ради № 54-19/01-23/212 від 19 січня 2021 року, виданої на ім`я [PERSON] , у документах архівного фонду Уманського управління торгівлі виконавчого комітету Уманської міської Ради народних депутатів (з 24.09.1992 - Уманський комерційно-виробничий Концерн; з 15.10.1993 - Уманське орендне підприємство «Комерсант»; з 11.07.1996 - Відкрите акціонерне товариство «Комерсант») у книзі наказів начальника управління з особового складу за 1985 рік значиться, що наказом від 24 жовтня 1985 року № 77, параграф 16 «Тов. [PERSON] - принять в Управление торговли рабочей гастронома №1 отд. «Гастрономия» с 29.10.85г.» (так у документах російською мовою, повністю не зазначено). У документах архівного фонду Уманського управління торгівлі виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів у книзі наказів начальника управління з особового складу за 1989 рік значиться, що наказом від 11 жовтня 1989 року № 131, параграф 8 «Тов. [PERSON] рабочую гастроному № 1 уволить с 11.09.89г. по собственному желанию» (так у документі російською мовою, водністю не зазначено), відповідно до ст. 38 КЗпП УРСР. Згідно листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 01.06.2021 року направленого на ім`я [PERSON] , заявнику повідомлено, що при призначенні їй пенсії до страхового стажу не зараховано в тому числі період з 29.10.1985 до 11.09.1989, оскільки виявлено розбіжності у написанні її прізвища російською мовою у паспорті громадянина України та архівній довідці. Судом взято до уваги, що згідно надої заявником копії паспорту громадянина України російською мовою прізвище заявника « [PERSON] ». Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів заявника, оскільки надає правові підстави для реалізації майнових прав, зокрема для призначення пенсії. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність безпосередньо досліджених наданих заявником доказів в їх сукупності, суд вважає їх достатніми та взаємопов`язаними для встановлення факту про те, що архівна довідка № 54-19/01-23/212 від 19.01.2021 року видана заявнику [PERSON] . На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення при розгляді справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved