Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою зазначивши, що відповідно до свідоцтва про його народження, його батьками є [PERSON] та [PERSON], який 16 липня 2017 року помер. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,78 кв.м., яка розташована на території Веселинівської селищної ради. При зверненні 23.12.2017 р. до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, він отримав постанову від 06.02.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній факт родинних відносин між ним та батьком: так, за життя батька при оформленні йому паспорта помилково записали по батькові як Стахович замість правильного Станіславович. Тому просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], як між сином та батьком відповідно. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягав. Заінтересована особа приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON], [INFO], серії І-ФП № 062188, виданого 13 вересня 1994 р., його батьком зазначений [PERSON] (а.с. 7 копія свідоцтва). Вказане підтверджується також свідоцтвом про встановлення батьківства серії І-ФП №261354, виданого 27 грудня 1974 року, відповідно до якого [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8 копія свідоцтва). Однак 12 вересня 2002 року Веселинівським РВУ МВС України видано паспорт на імя [PERSON] (а.с.14 копія паспорта), тому всі документи в подальшому оформлювалися саме на ці дані. Так, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 013274 про право власності на земельну ділянку площею 5,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, видано на імя [PERSON] (а.с. 21 копія акту). 16 липня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 263460 (а.с.11). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Після смерті батька заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області від 06.02.2018 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала [PERSON], який помер 16.07.2017 р., оскільки не подано відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме не доведено факт родинних відносин між фізичними особами (а.с. 23 копія постанови). Тому встановлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті матері. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, згідно наданих нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 01.02.2018 р., що містяться в матеріалах справи, нею стверджується, що [PERSON] являється сином [PERSON], померлого 16.07.2017 р., так як при отриманні паспорта громадянина України була допущена помилка в написанні імені та по батькові [PERSON], батька [PERSON]. Підтвердила, що [PERSON] дійсно називали [PERSON], який помер 14.11.2006 року. (а.с.12,13 копії заяв). За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у суді, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв'язку з цим заява підлягає задоволенню, оскільки саме наявність родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] породжує юридичні наслідки. Судові витрати відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved