Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту того, що [PERSON] , який помер [INFO] її батько. В своїй заяві заявник посилалась на те, що починаючи з 1970 року її батьки [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім`єю. Від спільного проживання [INFO] в них народилась вона. Усе своє свідоме життя вона проживала у повноцінній родині, разом із матір`ю і батьком. 18 травня 2015 року її батько склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй. [INFO] батько [PERSON] помер. При зверненні до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав їй було повідомлено, що в її свідоцтві про народження відомості про батька внесені за вказівкою матері. Шлюб між її батьками офіційно зареєстрований не був, тому вона не може вважатися спадкоємицею першої черги. Отже при оформленні спадщини після смерті батька [PERSON] , вона повинна буде сплатити державне мито. Проте, при спадкуванні спадкоємцем першої черги, отримане у спадщину не оподатковується. Отже, встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки надає можливість оформити права на спадщину спадкоємця першої черги. Представник заявника у судовому засіданні обставини викладені в заяві підтвердила, наполягала на її задоволенні. Заінтересована особа\~ Восьма дніпровська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Суд заслухав доводи представника заявника, покази свідків, дослідив письмові докази, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до такого. Судом установлено, що [INFO] в м. Дніпро (Дніпропетровськ), народилася заявниця [PERSON] (а.с.5,9) Її батьками в свідоцтві про народження вказані: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Як вбачається з копії актового запису про народження заявника відомості про її батька внесені відповідно до ст. 55 КпШС (на підставі заяви матері [PERSON] ) (а.с.7). 18 серпня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів заявнику [PERSON] (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер (а.с.13). Оскільки відомості щодо батька у актовому записі про народження заявника вказані на підставі заяви матері, то вона не відноситься до кола спадкоємиців [PERSON] першої черги, а відповідно не може бути звільненою від сплати державного мита. При порівнянні ім`я та по-батькові [PERSON] з відомостями внесеними до актового запису про народження заявника щодо її батька вбачається, що вони цілком співпадають. Крім того, з довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №10/5-442 від 21.02.2019 вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Отже, викладене у своїй сукупності свідчить про батьківство [PERSON] щодо заявника. Окрім цього, факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] підтвердили у судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка заявниці, її матері та батька [PERSON] [PERSON] є рідною донькою [PERSON] Їх родину вона знає на протязі сорока років. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з родиною заявниці більше сорока років. Саму заявницю знає з семи років. [PERSON] рідна донька [PERSON] Сестри [PERSON] відносились до [PERSON] , як до племінниці. Вона до цього часу не знала, що [PERSON] при народженні була записана за прізвищем матері, а не батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її з [PERSON] рідна донька. Вона з [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, тому відомості про його батьківство в свідоцтві про народження доньки були записані з її слів. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми\~КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно ч.ч.2,3\~ст.53 КпШС\~(яка діяла на час виникнення правовідносин) в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Також, як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) можу бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття,а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування і інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи. Отже, виходячи з аналізу викладеного у сукупності з наявними доказами, суд вважає, заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved