Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою і просить постановити рішення про усиновлення ним дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Просить змінити прізвище та по батькові усиновлених дітей з [PERSON] ([PERSON]) на [INFO] ([INFO]), [PERSON] ([PERSON]) на [INFO] ([INFO]). Посилається на те, що 17 вересня 2015 року він уклав шлюб із [PERSON], яка має від попереднього шлюбу чотирьох дітей: сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу позивач з [PERSON] та її дітьми проживає по [ADDRESS]. З дітьми у нього склалися добрі стосунки, він турбується про них, створює належні умови для їх розвитку, займається їх вихованням та утримує їх. Мати дітей [PERSON] не заперечує проти усиновлення. Він має постійне місце проживання, працює, має постійний дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має гарний стан здоров'я, спиртними та алкогольними напоями не зловживає, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває. Батько дітей [PERSON] з 2008 року проживав окремо, життям дітей не цікавиться, не приймає участь у їх вихованні, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків у вихованні дітей. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав і просив її задовольнити. Крім того, зазначив, що [PERSON] 14.12.2017 надав добровільну нотаріальну посвідчену згоду на усиновлення дітей, що слугує зміною підстави звернення до суду із ч. 2 ст. 218 СК України на ст. 217 цього Кодексу. Третя особа [PERSON] заяву визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що всі діти вважають [PERSON] своїм батьком. Він створює всі належні умови для їх виховання та утримання. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Надає добровільну згоду на усиновлення дітей. Представник третьої особи, Служби у справах дітей та сім'ї Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, Бутник С.М. вважає, що таке усиновлення відповідає інтересам дітей. Вона особисто спілкувалася із неповнолітніми дітьми. Всі вони відносяться до [PERSON] як до батька. Дана сім»я не перебувала і не перебуває на обліку як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Ні діти, ні батьки не притягувалися до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Представник третьої особи, Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Неповнолітній [PERSON] в суді пояснив, що вважає [PERSON] батьком. Однією сім»єю вони проживають вже майже 8 років. Він піклується про нього та менших братів та сестру. Не заперечує проти усиновлення та зміни прізвища та по батькові. Свого батька [PERSON] вже давно не бачив. Судом встановлено наступне. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 липня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний ( а.с.18). Від сумісного проживання у шлюбі вони мають чотирьох неповнолітніх дітей: -[PERSON], [INFO] (а.с.13, 15); -[PERSON], [INFO] (а.с.14); -[PERSON], [INFO] (а.с.16); -[PERSON], [INFO] (а.с.17). 12 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, при цьому прізвища [PERSON] не змінювала. 12 вересня 2015 року шлюб було розірвано. 17 вересня 2015 року [PERSON] знову уклав шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.10). З посвідчення [NUMBER], виданого 30 січня 2012 року Переяслав-Хмельницькою райдержадміністрацією, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с.11). Із заяви [PERSON], посвідченої 14 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вбачається, що він згоден на усиновлення неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Не заперечує проти зміни прізвища, імені та по батькові дітей. Просить справу розглядати без його участі. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 23 травня 2017 року він має всі необхідні умови для проживання дітей (а.с.20). Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» № В-026-05-1557 від 17 травня 2017 року [PERSON] відкрито картковий картковий рахунок в національній валюті. Станом на 17 травня 2017 року залишок коштів на рахунку складає 48000 грн. (а.с.21). Відповідно до довідки серії ААА № 0041294 [PERSON] станом на 23 травня 2017 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с.22). Заявнику на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] (а.с.23). Згідно висновку КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» від 06 червня 2017 року [PERSON] не має протипоказань до всиновлення дитини (а.с.24). Переяслав-Хмельницькою РДА Київської області було надано висновок про доцільність усиновлення [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає їхнім інтересам Суд приймає до уваги подані заявником докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, і усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п'ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Згідно з ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв'язку з віком або станом здоров'я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При встановленні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (ст. 224 СК України). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов'язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб'єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір'ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача, у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини (ст. 229 СК України). Відповідно до вимог ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Статтею 233 СК України передбачено, що на підставі рішення суду про усиновлення, в актовий запис про народження дитини, державний орган реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Отже, оскільки у судовому засіданні встановлено, що усиновлення неповнолітніх дітей не суперечить їх інтересам, заявник фізично здоровий, здатний створити для дітей належний матеріально-побутовий рівень проживання, бажає усиновити цих дітей, спроможний забезпечити їм належне виховання, навчання та утримання, стабільні та гармонійні умови життя і може бути їх усиновлювачем, біологічний батько дітей надав нотаріально завірену згоду на їх усиновлення, служба у справах дітей та сім»ї надала висновок про доцільність такого усиновлення, найстарша за віком дитина [PERSON], 2001 року народження, не заперечив проти усиновлення, зміни прізвища та по батькові, зазначивши, що проживає з [PERSON], як з батьком вже протягом майже 8 років, тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне, у відповідності до ст.ст. 229, 231 СК України, задовольнити вимогу заявника та внести зміни до актового запису про народження дітей. Згідно з ч.4 ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: approved