Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання з матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що після смерті матері відкрилася спадщина до якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Заявник є спадкоємцем за законом після смерті матері, інших спадкоємців немає та постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що останнім не було подано доказів постійного проживання із спадкодавцем. Заявник [PERSON] заявлену вимоги підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду листа в якому зазначив, що вимоги заявника визнає у повному обсязі, справу просив розглянути у відсутності представника (а.с. 26). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м.Житомирі (а.с.10), спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась (а.с.17), отже спадкові права ніким не оформлялись. Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України). Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з копії довідки №2952 від 20 листопада 2019 року, виданої Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , з лютого 2016 року по день смерті проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] (а.с.14). [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що ним не подано доказів постійного проживання із спадкодавцем (а.с.16). Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вичерпний перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч.1 ст.315 ЦПК України. Однак, ч.2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та приймаючи до уваги, що факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на день смерті останньої, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а його встановлення необхідне заявнику для оформлення спадкових прав, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved