Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Верхньорогачицька селищна рада Херсонської області. Заява [PERSON] обґрунтована наступним: 21.12.2012 року помер батько заявника [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку ( пай). У встановлений законом шестимісячний строк заявник звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було виявлено, що при видачі державного акту на право власності на землю її батька була допущена помилка в написанні «по-батькові» власника. Тому, заявнику було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку [PERSON] у звязку із відсутністю документів, які б підтверджували склад спадкового майна. Так, в державному акті по-батькові власника зазначено « Ульянович», що не відповідає дійсності, оскільки по-батькові батька заявника в усіх документах вказано « Улянович». З приводу виправлення вказаної помилки заявник звернулася до Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області, проте 02.04.2018 року їй повідомлено про неможливість виправлення даної помилки та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення даного факту заявнику потрібно для оформлення спадкових прав на земельну ділянку її батька. Відповідно до ст. 256 п.6 ЦПК України, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи розглядаються судом. Тому, заявник [PERSON] просить суд встановити факт належності її батькові [PERSON], державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 030288, який було зареєстровано за № 66 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 01.08.2000 року. 18.04.2018 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.05.2018 року о 10.00 годині. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надіслала заяву ( а.с.22), відповідно до якої заявлені вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також просить суд справу розглянути за її відсутності. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] повністю підтримали заяву [PERSON], тому просила суд встановити факт належності батькові заявника [PERSON], державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 030288, який було зареєстровано за № 66 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 01.08.2000 року. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Верхньорогачицької селищної ради Херсонської [PERSON] не заперечував проти встановлення факту належності [PERSON], державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 030288, який було зареєстровано за № 66 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 01.08.2000 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по-сусідству із заявником [PERSON] і їй добре відомий той факт, що батько заявника [PERSON] у 2000 році отримав у власність земельний пай. У 2012 році [PERSON] помер і тільки після його смерті виявили, що під час оформлення відповідних документів в рішенні виконавчого комітету Верхньорогачицької селищної ради № 39 від 15.03.2000 року та в державному акті на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 030288 була допущена технічна помилка в написанні по-батькові власника, а саме вказано « Ульянович» а не « Улянович». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється донькою заявника та рідною онукою померлого [PERSON]. У 2012 році [PERSON] помер. Під час оформлення спадщини після його смерті було виявлено, що в рішенні виконавчого комітету Верхньорогачицької селищної ради № 39 від 15.03.2000 року та в державному акті на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 030288 була допущена технічна помилка в написанні по-батькові власника, а саме вказано « Ульянович» а не « Улянович». Вивчивши матеріали даної справи, приймаючи до уваги пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що дана заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Факт того, що [PERSON] являється донькою [PERSON] підтверджено її свідоцтвом про народження ( а.с. 5) та свідоцтвом про укладення шлюбу та зміну прізвища із [PERSON] на [PERSON] ( а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-КГ № 157326 від 25.12.2012 року, виданого органом ДРАЦС Верхньорогачицького РУЮ Херсонської області ( а.с.7) [PERSON] помер 21.12.2012 року. За свого життя [PERSON] отримав у власність земельну ділянку ( пай) площею 6,30 га, що розташована на території Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області, даний факт підтверджено поясненнями сторін та свідків і у суду немає підстав ставити їх під сумнів і таких доказів суду не надано. Але, в рішенні виконавчого комітету Верхньорогачицької селищної ради № 39 від 15.03.2000 року ( а.с.13) та державному акті на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 030288 ( а.с.8) була допущена технічна помилка в написанні по-батькові власника, а саме вказано « Ульянович» а не « Улянович». Відповідно до листа Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області від 02.04.2018 року ( а.с.11) - виправлення орфографічної помилки у державному акті на право приватної власності на землю не допускається. Тому, заявнику запропоновано звернутися із заявою до суду. Вимогами ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, зі змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також вказано, що суди розглядають справи про встановлення факту що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину і у заявника немає іншої можливості встановити даний факт, або відновити необхідні документи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, що передбачено п.6 ч.1. ст. 256 ЦПК України. Даний факт встановити позасудовим шляхом неможливо.

Outcome: approved