Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, що він побудував житловий будинок [ADDRESS] та в 1988 році на підставі технічного паспорта на будинок отримав свідоцтво № [NUMBER] на право власності на вказаний будинок, в якому його прізвище зазначено як « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] », що не збігається з паспортними даними, а відтак, заявник, як власник нерухомого майна, позбавлений можливості розпоряджатися будинком, а оскільки іншим чином підтвердити даний факт не має можливості, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав заявлені вимоги із підстав викладених в заяві. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, не повідомивши причину неявки. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 1988 року Зарічанською сільською радою Житомирського району видано свідоцтво [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.11). 24 грудня 1996 року Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області видано паспорт серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с.3-4), а 19 грудня 1994 року на ім`я [PERSON] видано посвідчення серії [NUMBER] учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (а.с.5). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. визначено, що суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові тощо. Згідно ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи встановлені у справі обставини та дослідивши надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає що вищевказані документи містять розбіжності у прізвищі особи « [PERSON] » та « [PERSON] », тоді як у решті особисті дані особи співпадають. У суду не має підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документальним доказам, оскільки оригінали документів, які подані заявником суду в копіях, зберігаються у заявника і не викликають сумніву у їх належності йому, а тому, враховуючи, що основна частина наведеної у цих документах інформації про особу збігається, а розбіжність у написанні прізвища зумовлена розбіжностями у одній букві, що спричинило помилку в його написанні, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для реалізації його майнових прав. Відповідно до ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не передбачено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved