Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду та просить встановити юридичний факт належності їй, [PERSON],[INFO], правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю ХР 25-00-088439 від 23.09.1998 р., виданого на імя «Яковлева Галина Іллівна». Заявник посилається на те, що їй за правом приватної власності належить земельна ділянка площею 0,108 га, розташована на території Липецької сільської Ради, Харківського району, Харківської області, в садовому товаристві «Лукоморье», ділянка №260, яка була їй передана у приватну власність Рішенням виконкому Липецької сільської Ради за №430 від 13.11.1997 р., про що складений відповідний державний [PERSON] серії ХР 25-00-088439, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №992 від 23.09.1998 р. Вона постійно користується земельною ділянкою за її призначенням займається садівництвом, є членом садового товариства «Лукоморье». 01.12.2015 р. зазначеній земельній ділянці привласнений відповідний кадастровий номер. Але, коли 16.12.2015 р. вона звернулась до Відділу з питань державної реєстрації Харківського РУЮ Харківської області із заявою про проведення державної реєстрації свого права власності на земельну ділянку відповідно чинному законодавству, їй було у цьому відмовлено рішенням від 22.12.2015 р., з приводу суперечності заявлених прав і поданих документів, а саме - державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя «Яковлева Галина Іллівна» та відомостей у громадянському паспорті, де її прізвище зазначене: «Яковлєва Галина Іллівна». Оскільки у теперішній час внести зміни у державний акт на землю, або отримати тотожний новий акт на прізвище, що зазначене у паспорті заявник не може, вона вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON] підтримала вимоги [PERSON], просила їх задовольнити, надала пояснення відповідні вищенаведеному, в межах заяви. Представник Відділу з питань державної реєстрації Харківського районного управління юстиції Харківської області до судового засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений своєчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], громадянка України, пенсіонер за віком, ветеран праці, постійно мешкає та зареєстрована у [INFO]. З наданого судові державного [PERSON] серії ХР 25-00-088439, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №992 від 23 вересня 1998 року, вбачається, що на імя «Яковлева Галина Іллівна» Рішенням виконкому Липецької сільської Ради за №430 від 13 листопада 1997 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,108 га, розташована на території Липецької сільської Ради, Харківського району, Харківської області, в садовому товаристві «Лукоморье», ділянка №260 ( а.с. 11-12 ). 01.12.2015 р. зазначеній земельній ділянці привласнений кадастровий номер 6325182000:01:005:0495, що вбачається з відповідного Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 13-15 ). Оригінал акту зберігається у заявника. Вона постійно користується земельною ділянкою за її призначенням займається садівництвом, є членом садового товариства «Лукоморье», що вбачається з копій членської книжки садовода за №260 на імя «Яковлевой Галины Ильиничны» ( російською.) та довідки, виданої СТ «Лукомор»є» ( а.с. 28-30). Бажаючи провести державну реєстрацію свого права власності на земельну ділянку відповідно чинному законодавству, 16.12.2015 р. заявник звернулась до Відділу з питань державної реєстрації Харківського районного управління юстиції Харківської області із відповідною заявою. Рішенням за №27384160 від 22.12.2015 р. державним реєстратором Харківського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] їй відмовлено у державній реєстрації права власності на вище зазначену земельну ділянку на підставі п.п. 20,28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013 р. та статті 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( а.с.16 ). [PERSON] реєстратор виявив суперечність заявлених прав і поданих документів, а саме різночитання прізвища заявнику у державному акту на право приватної власності на землю ХР 25-00-088439 від 23.09.1998 р. на імя «Яковлева Галина Іллівна» та відомостей з громадянського паспорту, де прізвище заявника зазначене: «Яковлєва Галина Іллівна». У теперішній час внести зміни у державний акт на землю, або отримати тотожний новий акт на правильно записане прізвище, заявник не може, бо правила надання таких документів не надають їй такої можливості та документи такої форми вже не існують. Оскільки помилки у прізвищі у [PERSON] є перешкодою для можливості зареєструвати своє право на землю належним чином та вважатись її законним власником, заявник вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,15 ЦК України, цивільні права і обов?язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.256, п.8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,зі змінами, внесеними Постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 р. п.12 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,імя,по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, заявник повинний подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд вважає можливим розглянути заяву [PERSON] та встановити юридичний факт належності їй правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю ХР 25-00-088439 від 23.09.1998 р. на імя «Яковлева Галина Іллівна», бо встановлення факту необхідно для виникнення правової обставини, що підтверджується наданими письмовими доказами. Судом встановлено, що громадянський паспорт серії МК №812000 виданий [PERSON], [INFO] Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області 21 березня 1998 р.(а.с. 5 ). Її прізвище записане Яковлева ( рос.) [PERSON] (укр.) відповідно до вимог граматики української мови щодо передання російського звуку «е» українською літерою «є», та навпаки. [PERSON] про право приватної власності на землю виданий 23 вересня 1998 року з помилкою у прізвищі одержувача. Але всі інші відомості щодо імя та по-батькові власнику землі, місце її мешкання співпадають з відомостями громадянського паспорту. Факт того, що саме заявнику належить земельна ділянка за відповідним [PERSON] підтверджується також відомостями зі членської книжки садовода, довідки СТ «Лукоморє», де її прізвище записано російською мовою, що за перекладом на державну мову є «Яковлєва Галина Іллівна». Особисті документи заявника, а саме свідоцтво про її народження, про шлюб із [PERSON], довідка з місця мешкання, відомості із громадянських паспортів чоловіка та сина заявнику ( а.с. 8-9, 19-27 ), свідчать про те, що отримані у різні часи всі ці документи належать або мають відношення саме до [PERSON] та на російській мові утримують відомості про прізвище Яковлевих через літеру «е», а в перекладі на українську мову утримують відомості про те ж прізвище через літеру «є». Тому суд приходить до висновку, що отриманий та збережений заявником [PERSON] про право приватної власності на землю на імя «Яковлевої Галини Іллівни», виданий та належить заявникові [PERSON], про що встановлює відповідний юридичний факт. На теперішній час документом,який посвідчує право власності на землю є відповідне свідоцтво, яке оформлюється та надається відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. в редакції Закону №834-УШ від 26.11.2015 р. Такого документу як [PERSON] акт на право приватної власності на землю вже не існує та заявник не може отримати такий правовстановлюючий документ на своє прізвище, записане відповідно громадянському паспорту. Суд вважає звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення юридичного факту законним, а заяву такою, що знайшла своє підтвердження належними та допустимими доказами та задовольняє її.

Outcome: approved