Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], належного останній на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно, від 28.05.1955, зареєстрованого в реєстрі за № 7420. За життя [PERSON] 25.08.2006 склала нотаріально посвідчений заповіт на все своє майно, у тому числі й на спірний будинок, на її бабусю [PERSON]. Остання в свою чергу згідно зі ст.1286 ч.3 Цивільного кодексу України прийняла спадщину, постійно проживаючи разом та на час відкриття спадщини з [PERSON] за вказаною адресою, з 25.08.2006 по [INFO]. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного житлового будинку. У жовтні 2018 вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після своєю бабусі, оскільки інші спадкоємці відсутні. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність доказів постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на день смерті останньої, оскільки [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою. З метою реалізації свого права на спадщину, заявник просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме: [INFO], за адресою: [ADDRESS]. За ухвалою судді від 09.01.2019 у справі відкорито провадження, призначено судове засідання, задоволено клопотання заявника про виклик до суду свідків та витребувано у нотаріуса інформацію. [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, вказавши, що її виховувала та утримувала з дитинства [PERSON], будучи її опікуном. Єдина донька бабусі та її мати ніколи з ними не проживала, будь-яка інформація про неї відсутня. Чоловік бабусі помер у 2005 році. Після цього [PERSON] стала доглядати одиноку [PERSON], спочатку кожного дня ходила до неї, а потім стала сумісно з нею проживати, доглянувши [PERSON] до смерті та поховавши її, оскільки у старенької не було родичів. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжувала проживати у будинку померлої. Представник заінтересованої особи Мирноградської міської ради, не заперечуючи проти заяви, до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] у віці 86 років померла [PERSON], якій на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, виданого виконкомом Н.Донбаською сільською радою трудящих від 28.05.1955 на підставі рішення Красноармійської районної ради трудящих від 29.08.1952, належав на праві власності жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується технічним паспортом на будинок, виданим станом на 01.02.1978 (а.с.7-12, 13-15, 21). За рішенням Димитровської міської ради від 10.02.2016 № УП/5-15 «Про перейменування вулиць і провулків міста Димитрова» вул.Леніна в м.Димитров перейменовано на вул.Бридька. За постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1352-УШ «Про перейменування деяких населених пунктів» у Донецькій області м.Димитров перейменовано на м.Мирноград. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], яка у свою чергу є донькою [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, про смерть (а.с.17, 18, 19, 20). 25.08.2006 державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Донецької області був посвідчений заповіт [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалось, у тому числі вказаний будинок, вона заповіла [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією заповіта, витягом зі Спадкового реєстру, сформованого станом на 25.08.2006 (а.с.23, 24). Відповідно до довідки координаційного комітету органів самоорганізації міста Мирноград від 27.12.2018 [PERSON] з 25.08.2006 по день смерті власника будинку [PERSON] - [INFO] та у подальшому до [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Інші особи, які б були зареєстровані за вказаною адресою, у тому числі на момент смерті [PERSON], відсутні (а.с.16). У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила даний факт, вказавши, що [PERSON] - її невістка, яка виросла у родині своєї бабусі [PERSON] та дідуся, які мешкали з нею по-сусідству по [ADDRESS]. Після смерті чоловіка у 2005 році [PERSON] почала доглядади бабусю на прізвище [PERSON], яка мешкала через дві вулиці - по [ADDRESS]. Спочатку [PERSON] приходила до бабусі кожного дня, потім зі своїми речами повністю перейшла жити до [PERSON], доглядала її до самої смерті та поховала стареньку, оскільки у той не було нікого з рідних. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася проживати у будинку померлої, до свого будинку не поверталася, з якого розтягли огорожу, зняли ворота. [PERSON] заповіла свій будинок [PERSON] Вона особисто була присутня при складанні нотаріусом заповіту [PERSON] вдома у останньої. Свідок [PERSON] у суді підтвердив факт проживання двох бабусь за адресою: [ADDRESS], серед яких він знав бабусю заявниці, яка померла влітку 2018 року. Відповідно до постанови державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 20.12.2018 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з ненаданням нею доказів на підтвердження постійного проживання її бабусі [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (а.с.22). Відповідно до листа Мирноградської державної нотаріальної контори від 10.01.2019 на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO], згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54694221 від 10.01.2009 спадкова справа не відкривалася. Заповіт від імені [PERSON] згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54694164 від 10.01.2019 посвідчено Мирноградською державною нотаріальною конторою 25.08.2006, реєстровий № 2188, в якому все своє майно заповідала [PERSON]. Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно за п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, окрім заявника, після смерті [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено. Таким чином, досліджені у суді докази в їх сукупності дають судові підставу вважати доведеним факт, що [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [PERSON] - [INFO], постійно проживала із спадкодавцем за однією адресою. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її бабусі. На підставі ст.ст.1258, 1264, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved