Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Кіровоград, жителя [ADDRESS] який помер [INFO] року в м. Пйотркув Трибунальський, Лодзьке воєводство, Республіка Польща. Заяву обґрунтовує тим, що на початку червня 2017 року рідний брат, [PERSON], [INFO], поїхав до Республіки Польща на заробітки, останній працевлаштувався робітником на завод по виготовленню штучних кормів для тварин. Через три тижні зателефонували з Польщі його товариші та повідомили, що брат раптово помер [INFO] року. Близько двох тижнів заявник займався організацією перевезення його тіла до України. Тіло його було доставлено до м. Новомиргорода в спеціальній цинковій домовині з скляним віконцем щоб можна було провести впізнання. Жодних медичних висновків він не отримував, проте разом з його супровідними документами, надали копію перекладу з польської мови на російську «Уведомления о возбуждении следствия» з місцевої прокуратури. 10 липня 2017 року з метою отримання свідоцтва про смерть заявник звернувся до Новомиргородського відділу РАЦС, але останній відмовив у видачі такого свідоцтва, обґрунтовуючи це тим, що для видачі свідоцтва про смерть необхідно надати медичне свідоцтво про смерть, виданого закладом охорони здоров'я, форма якого затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Надати таку довідку заявник не в змозі, остільки тіло вже поховане, з Польщі воно було доставлено в спеціальній цинковій герметично запаяній домовині із оглядовим вікном і фізичного доступу до нього з метою огляду працівниками медичного закладу не було. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за законодавством України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть є неможливим, а тому вимушений звернутись до суду з даною заявою. Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, згодна з заявою. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що на початку червня 2017 року рідний брат заявника [PERSON], [INFO], поїхав до Республіки Польща на заробітки, останній працевлаштувався робітником на завод по виготовленню штучних кормів для тварин. Через три тижні зателефонували з Польщі його товариші та повідомили, що брат раптово помер [INFO] року, що підтверджується довідкою Посольства України в Республіці Польща від 05.07.2017 року № 6137/КВ/547-62/с. Заявник займався організацією перевезення тіла до України, яке було доставлено до м. Новомиргорода в спеціальній цинковій домовині з скляним віконцем, щоб можна було провести впізнання родичами, що підтверджується листом Посольства України в Республіці Польща від 05.07.2017 року № 6137/КВ/547-62/с. Згідно листа від 30.06.2017 року № 893 Новомиргородська міська рада надала дозвіл на поховання [PERSON]. 07 липня 2017 року [PERSON] було поховано на Новомиргородському кладовищі. 10 липня 2017 року з метою отримання свідоцтва про смерть заявник звернувся до Новомиргородського відділу РАЦС, але останній відмовив у видачі такого свідоцтва, обґрунтовуючи це тим, що для видачі свідоцтва про смерть необхідно надати медичне свідоцтво про смерть, виданого закладом охорони здоров'я, форма якого затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, що підтверджується листом-відмовою Новомиргородського районного відділу ДРАЦС № 1202-1417-0616 від 10.07.2017 року. Державна реєстрація смерті проводиться в Україні відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.10.2010 року, а саме: «Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою». Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, факт смерті знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду справи, а тому заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Outcome: approved