Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті свого рідного брата - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Севастополь. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що він є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] в м. Севастополь. Причина смерті його брата: « легочний отек» та « Туберкулез легких», його тіло піддано кремації. Отримати свідоцтво про смерть свого брата у відділі державної реєстрації актів цивільного стану він не може, оскільки факт смерті відбувся на території міста Севастополь та наявний документ про смерть заповнений російською мовою та не має юридичної сили. Встановлення даного факту необхідно заявнику для проведення державної реєстрації факту смерті. В судове засідання заявник не з,явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ,янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника [PERSON] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 140 від 21.11.2017, з якого вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 22.12.2020 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Дзензелівка, Маньківського р-ну, Черкаської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно копію паспорту [PERSON] , який виданий Амвросіївським РС ГУ ДМС України в Донецькій області 31.10.2013 року вбачається, що по батькові вказано як « [PERSON] », який народився [INFO] в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Згідно листа Харківського Національного Університету від 29.12.2020 року вбачається. що відповідно з нормою української літературної мови, що зафіксована в пункті 11&32 Українського правопису, схваленого Кабінетом Міністерств України, затвердженого Українською національною комісією з питань правопису, від імені « [PERSON] » утворюються два тотожні за значенням ( семантикою) імена по батькові, а саме « [PERSON] » і « [PERSON] ». Ці імена позначають особу ( або осіб), батьком якої ( або яких) є « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 99200002 Відділом запису актів цивільного стану Гагарінскього району м. Севастополь Управління РАГС м. Севастополя, актовий запис № 170209920000200615001 від 26.05.2020 року вбачається, що [PERSON] [INFO] помер. [INFO] [PERSON] помер в м. Севастополь. Факт смерті [PERSON] підтверджується медичною довідкою про причину смерті (до форми №11 № С-01273) яка видана 26 травня 2020 року та свідоцтвом про смерть виданого 26 травня 2020 року, актовий запис № 170209920000200615001. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Судовим розглядом встановлено, що Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ,янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) 05 листоада 2020 року відмовив у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] через відсутність документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою (лист № 4339/22.1-09 від 05 листопада 2020 року. Відповідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Основ,янського району Харківської міської ради від 20.02.2015 року № 6333-5490 вбачається. що [PERSON] фактично проживає : [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку окупації є 20 лютого 2014 року. Тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України. Таким чином, свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 26 травня 2020 року, видане « Відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополь Управління РАГС м. Севастополь», є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що смерть [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки в м. Севастополь органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 308 ЦПК України. За ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті. З огляду на те, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved