Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 53/100 будинку за адресою: [ADDRESS] , інша частина будинку, а саме 47/100 належить на праві власності заінтересованій особі [PERSON] , яка не є спадкоємицею і родичем спадкодавця. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав заявнику. Заявник фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом однією сім`єю з померлим, вів сумісне господарство з ним та постійно проживав із спадкодавцем і також на час відкриття спадщини [INFO] . Однак, заяву про прийняття спадщини не подавав. Посилаючись на ці обставини просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] .. Заявник та його представник [PERSON] до судового засідання не з`явились. Представник заявника [PERSON] подав до суду заяву, якою просив задовольнити заяву в повному обсязі та встановити факт прийняття спадщини, розглянувши справу у відсутність сторони позивача. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься її заява із проханням розглянути справу без її участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечувала, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за життя 07.05.1967 року [PERSON] придбав у [PERSON] 53/100 частин житлового будинку та надвірних будівель в [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої Сумської міської державної нотаріальної контори (р.№ 1-1523) (а.с.6-8). Іншим співвласником 47/100 частин житлового будинку є [PERSON] , яка не є спадкоємицею і родичем спадкодавця, однак має з ним в частковій власності будинок, який входить до спадкової маси. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 53/100 будинку за адресою: [ADDRESS] . 03 серпня 2007 року [PERSON] уклав заповіт на все належне йому майно на користь [PERSON] (а.с.15). [PERSON] на час смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 28.05.2021 року (а.с.23). На момент смерті разом з померлим [PERSON] проживав без реєстрації заявник [PERSON] , який фактично проживав за вказаною адресою. Останній доглядав за [PERSON] , утримував його до смерті, вони спільно вели домашнє господарство, утримували домоволодіння, в якому проживали. Спадщину після померлого [PERSON] заявник прийняв шляхом постійного сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, здійснив його поховання, що підтверджується копіями документів про поховання (а.с.18-22). Судом встановлено, що заявник фактично вступив в управління та володіння частиною житлового будинку, в зв`язку з чим вважав, що фактично прийняв спадщину, а тому із заявою про прийняття спадщини раніше не звертався. Крім того, судом не встановлено інших спадкоємців, які б заявляли свої спадкові права на частину житлового будинку. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для вирішення питання щодо оформлення спадкових прав на майно. Зі змісту ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Зі змісту ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Відповідно до положень статей 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися і суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник вказує, що він фактично прийняв спадкове майно, інші спадкоємці, які б заявляли відповідні права, - відсутні, спору між спадкоємцями немає, не зачіпаються права та обов`язки інших осіб. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що факт прийняття заявником спадщини з часу її відкриття знайшов своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та був доведений належними доказами, суд вважає, що заява є обґрунтованою та законною в зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved