Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

\~Заявник [PERSON] просить суд встановити юридичний факт народження нею 22 червня 2015 року дитини в м. Краснодон Луганської області. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що перебуваючи на тимчасово окупованій території України в м. Краснодон Луганської області, 22 червня 2015 року в Краснодонському пологовому будинку вона народила дівчинку, яку назвала [PERSON]. По факту народження вона отримала медичне свідоцтво про народження дитини, після чого звернулась в органи реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області та отримала свідоцтво про народження доньки. Вона перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON], від якого народила дитину, тому у свідоцтві про народження дитини у графі відомості про дитину вказане ім'я [PERSON], прізвище [PERSON], по-батькові Янівна. На даний час дитини знаходиться у лікарні м. Луганська з хворобою серця та їй потрібна швидка операція в м. Києві, а також потрібна державна реєстрація народження дитини в Україні. Заявник та її представник в судове засідання не прибули, надавши до початку судового засідання заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають. Представник заінтересованої особи до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі та вирішення справи на розсуд суду. Суд беручи до уваги заяви осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити, враховуючи викладене. В матеріалах справи наявна відмова представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області у якій зазначено, що при перевірці в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформації щодо державної реєстрації народження дитини у [PERSON] не виявлено та документи встановленої законодавством форми, на підтвердження факту народження дитини не надано (а.с. 12-13). Крім того суду надана медичне свідоцтво про народження (а.с. 7), довідка лікаря (а.с. 8), копія довідки про народження із зазначенням відомостей про батька (а.с. 9), копія свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10), копія направлення (а.с. 19), копія висновку ВКК (а.с. 20), копія виписки з історії хвороби (а.с. 21), які суд не може взяти до уваги як допустимі докази. Відповідно до ч.2\~ст.59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до ч.1\~\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи питання відносно того, чи можуть бути вказані вище документи допустимими доказами, якими може бути підтверджений факт народження дитини, суд керується наступним. Відповідно до\~ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на тимчасово окупованій території України, визначено\~Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Так, частиною 1\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. \~Згідно ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне не брати до уваги надані заявником в якості доказів документи, які згідно законодавства України не мають юридичної сили, не можуть створювати правові наслідки та бути доказом в даній цивільній справі, та за відсутності інших - належних та допустимих доказів, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитиниза недоведеністю. На підставі\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~та

Outcome: dismissed