Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання заявника за адресою [ADDRESS] з 1992 року по 12 грудня 2000 року, посилаючись на наступні обставини. Заявник, з 1992 року проживала за адресою: [INFO], але з 12.01.94 по 01.06.95 та з 08.07.96 по 12.12.2000 не була зареєстрована, оскільки уклала договір позики, в забезпечення виконання договору позики уклала іпотечний договір і тому була вимушена виписатися з вказаної квартири. Факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 1992 року по 12 грудня 2000 року необхідно заявнику для підтвердження не використання житлових чеків на приватизацію, тому заявник звернувся до суду з вказаною заявою. Заявник та представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], з 1992 року проживала за адресою: [INFO], але з 12.01.94 по 01.06.95 та з 08.07.96 по 12.12.2000 не була зареєстрована, оскільки уклала договір позики, в забезпечення виконання договору позики уклала іпотечний договір і тому була вимушена виписатися з вказаної квартири. Проживала у вказаній квартирі з сином, який у період з 01.09.94 по 22.06.2001 навчався у школі № 26, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Каруни, 129. Дані факти підтверджуються наявними в матеріалах справи копією акту від 09.04.2015, копією довідки від 08.04.2015 № 48, довідкою від 21.01.2016 № 17, довідкою від 21.01.2016 № 18, довідкою № 325 від 21.01.2016 в яких зазначено місце проживання заявника, як [ADDRESS]. Свідок [PERSON] також підтвердила факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] в період з 1992 року по 12 грудня 2000 рік. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміну чи припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено інший порядок їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд дослідивши докази в їхній сукупності, дійшов до висновку, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт проживання заявника за адресою [ADDRESS] в період з 1992 року по 12 грудня 2000 рік, а тому заяву останньої необхідно задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved