Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS] від 30 жовтня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №216 від 26 жовтня 1989 року, записаного у реєстрову книгу №2 за №164. Обґрунтовує заяву тим, що у вказаному свідоцтві допущено помилку у написанні його прізвища, а саме «[PERSON]», замість «[PERSON]». На даний час він має намір відчужити належний йому на праві приватної власності житловий будинок, однак через допущену помилку у свідоцтві про право особистої власності, не може цього зробити. Через вказані обставини він не може в повному обсязі реалізувати свого передбаченого законом права на розпорядження вказаним житловим будинком. У судове засідання представник заявника [PERSON] - [PERSON] подав заяву, згідно з якою заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі, розглянувши справу в його відсутності. Представник заінтересованої особи Острівської сільської ради Тернопільського району в судове засідання подав заяву, згідно з якою позов підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заявника та заінтересованої особи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 квітня 1947 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника записано «[PERSON]». За паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 15 серпня 1998 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника записано «[PERSON]». Таке ж прізвище, ім'я та по батькові зазначено й у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданій 25 лютого 2005 року Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією. Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] від 31 грудня 2005 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника записано «[PERSON]». Як убачається з свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 16 листопада 2013 року земельна ділянка, яка знаходиться по [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності, розмірі частки 1/1. Згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №1114 від 11 жовтня 2017 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності від 30 жовтня 1989 року. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 жовтня 1989 року цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належить [PERSON] на праві особистої власності. Таким чином, судом установлено невідповідність прізвища заявника, зазначеного у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 30 жовтня 1989 року, тому прізвищу, яке зазначене в документах, що посвідчують особу заявника. Внаслідок розбіжностей у написанні прізвища заявника в документах, які посвідчують його особу, та у правовстановлюючих документах на житловий будинок, поставлено під сумнів факт належності йому свідоцтва про право власності, що порушує законні права заявника, зокрема щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд вважає, що вказане у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 30 жовтня 1989 року, прізвище заявника, з незалежних від [PERSON] обставин, було написано невірно. При цьому в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності [PERSON] вказаного свідоцтва на право особистої власності, а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушення прав заявника, в тому числі для реалізації його права на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності йому правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. При цьому, встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 234 та п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved