Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить суд встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER], що видана 19.08.1980 року, оскільки у процесі підготовки документів для призначення пенсії, працівниками пенсійного фонду в його трудовій книжці виявлено розбіжність у записі анкетних даних прізвища. Оскільки в даний час, заявник не має іншого способу ніж встановлення у судовому порядку належності йому правовстановлюючого документу, змушений звернутися до суду. В судове засідання заявник не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки не повідомив, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить залишити за ним. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що заявник звернувшись до Таращанського відділу обслуговування громадян Білоцерківського ОУПФУ для призначення пенсії разом з іншими документами надав свою трудову книжку серії [NUMBER], що видана 19.08.1980 року. Однак, в зв'язку з тим, що в трудовій книжці було виявлено розбіжність у написанні його прізвища, працівниками пенсійного фонду було відмовлено у прийнятті трудової книжки. Встановлення факту належності трудової книжки необхідне заявнику для оформлення документів на отримання пенсії в Білоцерківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області. Із трудової книжки серії [NUMBER] від 19.08.1980 року вбачається, що вона видана на ім'я «[PERSON]», записи здійснені російською мовою. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.06.1962 року Косяківською сільською радою Таращанського району Київської області, копії паспорта серії [NUMBER], виданого 06.12.2000 року Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, копії посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю у 1986-92 р. категорія 4, виданого 15.04.1993 року КОДА вбачається, що прізвище заявника зазначено як «[PERSON]», записи здійснені українською мовою. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд, вважає, що вимоги про встановлення факту належності трудової книжки як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки трудова книжка серії [NUMBER], що видана 19.08.1980 року, дійсно належить заявнику. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved