Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, обґрунтувавши свої вимоги тим, що його батько [PERSON], [INFO], з 2016 року перебуває на обліку в Словянській КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня міста Словянська» з діагнозом судинна деменція, у звязку з чим потребує постійного стороннього догляду, оскільки не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просив суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатним, встановити над ним опікунство та призначити його в якості опікуна. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, навів доводи аналогічні викладеним в заяві, просив суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Органу опіки та піклування виконкому Словянської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності до судового засідання не зявився, надав до суду рішення виконавчого комітету Словянської міської ради, подання органу опіки та піклування виконкому Словянської міської ради та заяву з проханням слухати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, обґрунтувавши свої вимоги тим, що його батько [PERSON], [INFO], з 2016 року перебуває на обліку в Словянській КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня міста Словянська» з діагнозом судинна деменція, у звязку з чим потребує постійного стороннього догляду, оскільки не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з висновком судово психіатричної експертизи №126 від 18.11.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO] страждає органічним слабоумством складного генезу, внаслідок гіпертонічної хвороби, церебросклерозу, сахарного діабету тяжкої форми, діабетичної та судинної енцефалопатії. За психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у сфері суспільних відносин. Для захисту цивільних прав [PERSON] потребує у встановленні опіки. Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення заяви [PERSON]\~ в частині визнання [PERSON], [INFO] - недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Із змісту подання органу опіки та піклування виконкому Словянської міської ради, погодженого рішенням виконавчого комітету Словянської міської ради від 18.01.2017 року про можливість призначення опікуна над [PERSON] вбачається, що орган опіки та піклування виконкому Словянської міської ради вважає за доцільне рекомендувати суду призначити [PERSON]\~ опікуном над [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги, що [PERSON], [INFO], згідно висновку експертизи не може усвідомлювати та керувати своїми діями у сфері цивільних відносин та потребує встановлення опіки, суд приходить до переконання, про встановлення над ним опіки та призначиння в якості його опікуна [PERSON], оскільки він є його сином та може виконувати опікунські обовязки, має постійний прибуток, на обліку в спеціальних медичних установах не перебуває, побутові умови проживання відповідають встановленим нормам. Вирішуючи питання про склад суду згідно з статтею 234 ЦПК України, суд виходить з наступного. 2 червня 2016 року Верховна Рада України прийняла закони України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (№ 1401-VIII) та «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402-VIII), які набрали чинності з 30 вересня 2016 року. Положення вказаних законів містять низку новел для українського законодавства у сфері судоустрою, зокрема, в них не передбачено інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, колегією суддів, а також за участю присяжних (частина перша статті 15 згаданого Закону № 1402-VIII). Згідно з пунктом 1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України. Таким чином, положення частини другої статті 18 та частини четвертої статті 234 ЦПК України фактично втратили чинність після набуття чинності вказаним Законом № 1401-VIII як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції, тому справа розглядається судом одноособово. У звязку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved