Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд визнати її матір [PERSON] , [INFO] , проживаючу за адресою: [ADDRESS] , недієздатною з 30 жовтня 2017 року, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] опікуном. Заява обґрунтовується тим, що [PERSON] є матір`ю заявника. 30.10.2017 року [PERSON] було присвоєно другу групу інвалідності по загальному захворюванню з 2013 року з діагнозом хронічний психічний розлад. Стан здоров`я [PERSON] погіршився після смерті її матері, вона не усвідомлює значення своїх дій та їх наслідків. Крім тривожних відчуттів та страху самотності, у неї зявилось безпідставне бажання матеріально допомагати всім хто її вислухає та тим, хто висловить свою чутливу підтримку. Реалізуючи своє нестримне бажання довести своє одужання. [PERSON] випадково познайомилась із жінкою, яка користуючись її безпорадним становищем змусила отримати в різних банківських установах кредитні кошти, а потім їх їй віддати, нібито на термінову операцію. В червні 2018 року заявник випадково дізналась про зникнення всіх своїх прикрас та валютних цінностей, які зберігались вдома. За період з жовтня 2017 року по червень 2018 року [PERSON] своїми діями поставила заявника у скрутне матеріальне становище, вона не може самостійно керувати своїми діями, тому з червня 2018 року опікою над [PERSON] здійснює заявник та її чоловік. З 06.06.2018 року [PERSON] була госпіталізована у Київську психоневрологічну лікарню № 2, де проходила курс лікування до початку серпня 2018 року. Заявник має можливість дбати про свою матір, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Чоловік заявника не заперечує проти призначення заявника опікуном над матір`ю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. (а.с. 64-65) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року по справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено. (а.с. 78-81) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2019 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 93-94) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2019 року по справі було повторно призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено. (а.с. 124-127) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2019 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 137-138) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року по справі було повторно призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено. (а.с. 156-159) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду,у зв`язку із проведенням амбулаторної судово-психіатричної експертизи та направленням до суду висновку судово-психіатричного експерта відносно [PERSON] , 1960 року народження. (а.с. 175-176) Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги своєї заяви підтримала з підстав, зазначених у змісті поданої заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась за станом здоров`я. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. До суду надійшов лист № 4947 від 19.02.2020 року про розгляд справи за відсутності представника, в якій секретар Опікунської ради Щербина С. зазначає про те, що заявникові [PERSON] . Опікунською радою двічі було направлено рекомендованим листом перелік документів, які їй необхідно подати до Опікунської ради для підготовки подання про її можливість виконувати обов`язки опікуна над її мітірю [PERSON] , в разі визнання останньої недієздатною особою. Станом на 14.02.2020 року [PERSON] документи для підготовки відповідного подання до Опікунської ради не подавала. Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. В даному випадку судом за висновком судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 726 від 26.12.2019 встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить таких висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , 1960 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.07.1982 року, актовий запис № 1885, та свідоцтвом про одруження, виданим Лівобрежним відділом реєстрації шлюбів м. Києва від 23.08.2003 року, актовий запис № 1016. (а.с. 8, 9). Встановлено, що [PERSON] , 1960 року народження, та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За даними Довідки ТМО «Психіатрія» у м. Києві від 16.05.2018 року [PERSON] , 1960 року народження,знаходилась на стаціонарному лікуванні в лікарні з 02.05.2012 року по 20.06.2012 року, з 05.01.2015 року по 06.02.2015 року з діагнозом біполярний афективний розлад. Циркулярний тип, Маніакальна фаза. Маніакальний синдром з психотичними симптомами. (а.с. 46) За даними Довідки, виданої Київською міською психоневрологічною лікарнею № 2 від 26.12.2018 року № 061/203/06-2961, [PERSON] , 1960 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебувала на стаціонарному лікуванні з 06.06.2018 року по 15.08.2018 року у відділенні № 2 Лікарні. (а.с. 40) За даними Довідки МСЕК від 30.10.2018 року [PERSON] , 1960 року народження, встановлено другу групу інвалідності загальне захворювання до 01.11.2018 року. (а.с. 45) Згідно із Висновком судово-психіатричної експертизи від 26.12.2019 року № 726, проведеної відносно [PERSON] Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді біполярного афективного розладу, беземісійний тип перебігу з частою зміною фаз (згідно з МКХ-10: F F31); за своїм психічним станом на теперішній час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом на теперішній час потребує встановлення над нею опіки; станом на 30.10.2017 року страждала хронічним стійким психічним розладом у вигляді біполярного афективного розладу, беземісійний тип перебігу з частою зміною фаз (згідно з МКХ-10: F F31) і за своїм психічним у той період часу станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. (а.с. 170-174) Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не підготовлено подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] з огляду на те, що заявником [PERSON] не було подано до Органу опіки та піклування необхідний пакет документів, про що Органом опіки та піклування було повідомлено [PERSON] двічі. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2, ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України). Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, визнання особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 726 від 26.12.2019, суд приходить висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Дана норма кореспондується з нормами цивільного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання можуть вирішуватися в одному провадженні. Згідно із ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За приписами ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Крім цього, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999, унормовано, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ч. 1 ст. 62 Цивільного кодексу України). Стаття 300 Цивільного кодексу України передбачає встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення опікуном [PERSON] над недієздатною [PERSON] , [INFO] , оскільки Органом опіки та піклування не надано до суду подання про можливість призначення такого опікунства, ураховуючи, що [PERSON] не надавала до Органу опіки та піклування витребовуваних Органом документів для вирішення питання опікунства. Таким чином у порядку статті 65 ЦК України, до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , опіка підлягає здійсненню Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 року № 3, роз`яснено судам, що за загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним. У тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним. Аналізуючи письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає. Висновок судової експертизи узгоджується з матеріалами справи. За таких обставин, є підстави визнати [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , - недієздатною з 30 жовтня 2017 року. З огляду на викладене за наслідком судового розгляду суд прийшов висновку, що заява про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна є обґрунтованою, з урахуванням пояснень заявника, викладених у заяві, які знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнаються судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність психічного захворювання у [PERSON] , внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. При розгляді цієї справи судом дотримано справедливий баланс між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, відсутні свавільні дії та втручання державних органів, на чому наголошено Європейським судом з прав людини у рішенні «Лазоріва проти України» від 17.04.2018. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення у два роки. За правилом ч. 7 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи (ч. 8 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України). Порядок та підстави скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності особи врегульовано у ч. 4 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 39, 40, 58, 60, 62, 63, 65 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 263- 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial