Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], в м. Макіївка, Донецької області, 12.12.2017 р., з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану і отримання відповідного свідоцтва про смерть; допустити негайне виконання рішення у справі. Заявлену вимогу заявник обґрунтовує тим, що 12.12.2017 р. в м. Маківка, Донецької області, від гострої серцевої недостатності, ІБС, атеросклеротичний коронарокардіосклероз, помер її чоловік, громадянин України, [PERSON], [INFO], і похований в м. Макіївка, Донецької області. Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті на тимчасово окупованій території України, є: довідка про смерть від 13.12.2017 р. №1972, свідоцтво про смерть від 13.12.2017 р. серії ДНР №090789, що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України. Заявник вказує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території населеного пункту м. Макіївка, Донецької області, де помер та похований її чоловік, діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України, припинена і фактично не здійснюється. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті і отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим. Представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/у) №1972 від 13.12.2017 р., згідно якого [PERSON], [INFO], помер 12.12.2017 р.; місцем смерті вказано м. Макіївка-41 Донецької Народної Республіки; смерть настала вдома, за адресою: [ADDRESS]; смерть наступила в результаті захворювання гостра серцева недостатність, ІБС, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Холодногірським районним в м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 31.03.2018 р. за №428/15.6-04-04 відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті, оскільки територія м. Макіївки Донецької області є тимчасово окупованою, в звязку з чим для вирішення питання про проведення державної реєстрації смерті заявнику необхідно звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 12.12.2017 р., місце смерті: м. Макіївка, Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved