Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Заявник [PERSON], що діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою, на дії державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Васильєва С.С., в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Васильєва Сергія Сергійович Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо виконання рішення суду, та зобов'язати останнього вчинити певні процесуальні дії в межах виконавчого провадження. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09 липня 2013 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. 30 вересня 2013 року рішенням судді Оболонського районного суду м. Києва Белоконної І. В. позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики були задоволені у повному обсязі, а саме: ухвалено стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 76 650 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 766 грн. 50 коп. В подальшому, 20 березня 2014 року на підставі заяви Заявника й оригіналу Наказу постановою державного виконавця Васильєва Сергія Сергійович відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавчі провадження по примусовому стягненню боргу, та постановлено, що відповідач може добровільно виконати Рішення в 7-денний строк, а в протилежному випадку виконати його в примусовому порядку. 01 квітня 2014 року постановами державного виконавця Васильєва Сергія Сергійовича провадження по вищезазначеній справі були об'єднанні зведеним виконавчим провадженням, якому присвоєно єдиний №42085758. На момент звернення до суду рішення в добровільному порядку Відповідачем не виконано. Заявник вважає, що крім постанови про об'єднання виконавчих проваджень, та сумнівного акту виїзду за адресою боржника, з метою опису і оцінку мана, держаний виконавець не вчинив жодних дій, щодо виконання рішення суду в примусовому порядку, і саме тому заявник звернувся до суду за захистом порушених прав його довірителя. Заявник в судовому засіданні, свою скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав викладених у скарзі. Також заявник зазначив, що незважаючи на зміну державного виконавця під час судового розгляду скарги, новим державним виконавцем Грищенко В.О. не було за місяць роботи вчинено будь яких дій, щодо примусового виконання рішення суду. Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Грищенко В.О. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що до роботи зі вказаним виконавчим провадження він приступив нещодавно, а до процесуальних дій свого колеги він не має ніякого відношення. Також зазначив, що в рамках виконавчого провадження він здійснював всі можливі процесуальні дії, щодо примусового виконання рішення суду, які покладені на нього, відповідно до норм діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити виходячи з наступного. За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку. За статтею 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». За статтею 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Як було встановлено в судовому засіданні божник у добровільному порядку рішення суду не виконав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Васильєвим С.С. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №42561352 та 42561350 на підставі виконавчих листів №2/756/3822/13 від 05.02.2014, виданих Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 766,50 грн та у сумі 76650 грн (а.с.64,65). Згідно п.2. ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, у відповідності до п.5 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», яка містить положення, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, державним виконавцем на адресу боржника були направлені копії вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією супровідного листа, наявного в матеріалах справи (а.с.119, зведеного ВП №42085758). На підставі норм ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем Васильєвим С.С. було 01.04.2014 року було винесено постанови про приєднання вищезазначених виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження №42085758, яке веде ВДВС Оболонського районного управління юстиції у місті Києві (а.с.107,118, зведеного ВП №42085758). Відповідно до ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. На думку суду посилання представника скаржника, на те що, державні виконавці не вживають всіх процесуальних дій, якими вони наділені, щодо примусового виконання рішень суду, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Так, у відповідності до ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», яка регламентує, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, державний виконавець Васильєв С.С. надсилав запит до РАЦС Оболонського району м.Києва, з метою встановлення сімейного стану боржника [PERSON]. Також судом було встановлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження №42085758 державний виконавець Васильєв С.С. звертався до Оболонського районного суду м.Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника [PERSON]. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2014 року вищезазначене подання було задоволено (а.с. 11, копія зведеного ВП №42085758). Згідно п. 18 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Також в матеріалах справи наявний акт державного виконавця про проведення виконавчих дій від 01.04.2014, який мстить відомості, що під час виїзду за адресою боржника [PERSON], до квартири проникнути не вдалося, оскільки на дзвінки та стук до дверей ніхто не відчинив (а.с. 23, копія зведеного ВП №42085758). Відповідно до п.7 ст.20 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Таким чином, враховуючи вище викладене, відомості, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Васильєв С.С., та головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Грищенко В.О., під час проведення виконавчих дій, щодо примусового виконання рішення рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року, діяли межах чинного законодавства, та у відповідності до всіх норм та положень ЗУ «Про виконавче провадження», дотримувались інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», тому у задоволенні скарги має бути відмовлено.

Outcome: dismissed