Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, та встановлення\~факту родинних\~відносин.\~Просила встановити,\~що [PERSON],\~[INFO]\~є її\~сином,\~ \~також просила\~визнати [PERSON],\~[INFO]\~безвісно відсутнім. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 25 грудня 1960 року зареєструвала шлюб із [PERSON], від якого 11 лютого 1962 року народився син [PERSON]. Однак, впродовж останніх пятнадцяти років [PERSON] не виходить на звязок, жодного разу не зявлявся за місцем свого проживання, про місце його перебування у неї не має жодних відомостей. Також зазначає, що у свідоцтві про народження сина його прізвище зазначене «Мілєвський», однак у реєстраційному посвідченні виданому Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації вказано «Мілевський». Також, прізвище «Мілевський» вказане в усіх довідках про склад сімї та в актах обстеження. При цьому, вказує, що реєстрація місця проживання її сина [PERSON] у квартирі порушує її житлові права, позбавляє можливості отримати субсидію, у звязку із чим просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених у заяві. Від заінтересованої особи Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №291499 , виданого повторно ,10 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився 11 лютого 1962 року у м. Тернопіль, про що 11 березня 1962 року складено актовий запис №248 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Батьками [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Як убачається із реєстраційного посвідчення виданого 12 січня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, 1/2 долі квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору міни житлових приміщень посвідченого Тернопільською регіональною біржою нерухомості та записане в реєстрову книгу за №770. Інша 1/2 частка квартири [ADDRESS] зареєстрована за заявником [PERSON], що стверджується реєстраційним посвідченням виданим 12 січня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки №2284 виданої 20 липня 2016 року ДП «Фаворит3» [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом із нею зареєстрований [PERSON], який не проживає згідно заяв свідків-сусідів. Відповідно із [PERSON] №339 складеним 24 травня 2017 року комісією ДП «Фаворит3», [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає у вказаному помешканні . Довідкою про склад сімї №2242 виданої 26 травня 2017 року ДП «Фаворит3» стверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], до складу сімї входять: [PERSON], який не проживає згідно акту №339 від 24 травня 2017 року. Як убачається із довідки №1063 виданої 23 липня 2018 року ДП «Фаворит3», власником квартири №18, що знаходиться по вул. Петриківська, 25 в м. Тернополі є [PERSON], її син [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 12 травня 2000 року. [PERSON] перевірки паспортного режиму по вул. Петриківська, 25/18 у м. Тернопіль, складеного 23 липня 2018 року слідує, що [PERSON] згідно опитування свідків-сусідів не проживає за вказаною адресою. Згідно довідки №18656 виданої 03 жовтня 018 року Тернопільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, [PERSON] дійсно зверталася в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області, у звязку із тим, що її син [PERSON], [INFO] у 2000 році поїхав на роботу в Російську Федерацію та з цього часу родинний звязок із матірю не підтримує. Даний факт зареєстровано в Журналі єдиного обліку Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області за №29807 від 05 вересня 2018 року. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні вказала, що протягом останніх пятнадцяти років її син [PERSON] жодного разу не зявлявся вдома, не телефонував, не виходив на звязок, місце його перебування їй невідоме. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] та проживає у [INFO], особисто знайома із сином заявника [PERSON], однак, не бачила його протягом останніх пятнадцяти років. Також вказала, що після зникнення сина заявник [PERSON] постійно плаче та хворіє. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає у квартирі №14, що знаходиться в будинку №25 по вул. Петриківська, в якому проживає заявник [PERSON], її сина [PERSON] не бачив у будинку понад чотири роки. Проаналізувавши вказані матеріали, судом також установлено невідповідність у зазначенні прізвища сина заявника, яке у свідоцтві про народження серії І-ИД №291499 виданого повторно 10 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зазначене як «Мілєвський», а в усіх інших документах, зокрема у реєстраційному посвідченні виданому 12 січня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, у довідці №2284 виданій 20 липня 2016 року ДП «Фаворит3» та в [PERSON] №339 складеним 24 травня 2017 року комісією ДП «Фаворит3» вказане як «Мілевський». При цьому, імя та по батькові «Олександр Анатолійович» ідентичні у вказаних документах. Оцінивши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам приписам ч. 1 ст. 293 та ст. 315 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами. Тому, з метою уникнення порушення прав заявника, суд приходить до переконання про необхідність встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], [INFO], зокрема того, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до вимог ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. За змістом ст. ст. 307, 308 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника [PERSON] юридичне значення та зумовлене необхідністю зняття його з реєстрації місця проживання задля зменшення розміру витрат на оплату комунальних послуг, які нараховуються у відповідності до кількості зареєстрованих у житлі осіб. Таким чином,\~судом установлено,\~що [PERSON]\~відсутній за\~місцем його\~реєстрації протягом\~тривалого часу,\~відносно нього\~відсутні відомості\~про місце\~його знаходження,\~надані у\~судовому засіданні покази свідків, які вказують на відсутність [PERSON] понад пятнадцять років за місцем проживання, нічим не спростовані та доповнюються іншими матеріалами справи. За вказаних обставин, суд приходить до переконання про наявність установлених законом підстав для визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Разом з тим, згідно до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved