Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В заяві він зазначив, що, він, [PERSON] народився [INFO] року у селі Виноградне Болградського району Одеської області. Починаючи з лютого 1991 року він постійно без реєстрації проживав [ADDRESS] по теперішній час, нікуди не виїжджав за межі України, та не змінював адреси свого постійного місця проживання. У зв'язку з втратою паспорту, [PERSON] звертався до районного сектора Державної міграційної служби України в м.Болград, де йому було надано роз'яснення, що згідно наданої ним інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим. Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно заявнику для отримання і оформлення паспорту громадянина України замість втраченого паспорту громадянина СРСР. У судовому засідання заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити заяву, пояснивши, що він постійно проживав на території України, після закінчення школи, виїхав з села Виноградне до міста Білгород-Дністровський, де в аграрному технікумі отримав спеціальність агронома, потім за цією ж спеціальністю навчався у сільськогосподарському інституті в м.Одеса, який закінчив і працював агрономом в Татарбунарському районі. Працювати агрономом він перестав після розпаду СРСР - після припинення колгоспом, де він працював, своєї діяльності, - тоді він втратив роботу і приїхав жити назад, до с.Виноградне, до своїх батьків, проте не пам'ятає, де і коли втратив усі документи, а саме, втратив паспорт СРСР, - з-за чого не отримав своєчасно паспорту громадянина України, що позбавляє його станом на теперішній час реалізувати своє право на отримання пенсії у зв'язку з втратою працездатності з-за втрати кінцівки; також відсутність паспорта впливає на якість його життя. Представник заінтересованої особи - районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області - проти задоволення заяви не заперечував, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутністю представника органу. Вислухавши у судовому засіданні заявника та свідків, дослідивши представлені письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України визначає чіткий перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом, в той же час ч. 2 цієї ж статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, законодавець визначає дві умови для встановлення юридичних фактів: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Відповідно до листа районного сектору Головного управління ДМС України в Одеській області від 02.08.2017 року, довідку форми №1 на ім'я [PERSON], [INFO], представити неможливо, оскільки цим громадянином паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] був отриманий у Татарбунарському РВВС Одеської області 30.07.1980 року. В подальшому, [PERSON] звертався з заявою до районного сектору Державної міграційної служби України в м.Болград - щодо втрати паспорту, проте за результатами звернення, районним сектором Головного Управління ДМС України в Одеській області було рекомендовано підтвердити громадянство України, оскільки під час перевірки не було встановлено його приналежності до громадянства України. Згідно довідки Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області від 28.07.2017 року за №329 підтверджено, що дійсно на момент народження [PERSON] [INFO], по господарським книгам Виноградненської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] проживали батьки, тітка та бабуся з дідусем заявника: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У 1979 році [PERSON] був знятий з реєстрації і виїхав до Татарбунарського району у с.Глибоке, де працював до 1991 року у Татарбунарському районі агрономом, а після - біля 6-ти місяців - у м.Болград Одеської області директором «Тютюн сировина». З лютого 1991 року [PERSON] проживав без реєстрації з матір'ю [PERSON], яка була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] 1955 року і по день її смерті - [INFO] року (довідка сільської ради від 28.07.2017 за №328). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'і, за №188 від 26.07.2017 року, членами комісії Виноградненської сільської ради було встановлено, що [PERSON] дійсно постійно проживав у будинку батьків, а саме, по [ADDRESS] - з лютого 1991 року і по теперішній час. Суду також представлено заявником документи, що збереглися в нього станом на теперішній час: диплом про закінчення Білгород-Дністровського аграрного технікуму з випискою щодо оцінок, комсомольський квиток, посвідчення тракториста-машиніста, посвідчення зі школи підвищення кваліфікації бригадира виробничих бригад, - що свідчить про те, що заявник дійсно проживав на той час у Болградському районі, навчався у м.Білгород-Дністровський Одеської області, а той факт, що він працював саме у Татарбунарському районі Одеської області, де і проживав - свідчить лист районного сектору Головного управління ДМС України в Одеській області від 02.08.2017 року, щодо отримання [PERSON], [INFO], паспорту громадянина СРСР серії [NUMBER] був - у Татарбунарському РВВС Одеської області 30.07.1980 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що знає заявника з дитинства, оскільки, вони є двоюрідними братами, навчались у школі на території с.Виноградне Болградського району, тепер вони є сусідами. Свідок підтвердив, що заявник [PERSON] дійсно повернувся жити у с.Виноградне до батьків ще приблизно взимку 1990-1991 роках - на початку кризису 90-х, і з тих пір проживає там. Свідок [PERSON], яка є сусідкою заявника, також підтвердила, що заявник з кінця 1990 (приблизно, з грудня), або з початку 1991 року (січня), - тобто, з зими 1990-1991р.р., - постійно проживав на території села у батьківській хаті, де ріс з малечку - спочатку зі своєю матір'ю [PERSON], а після смерті матері - один. В той час, коли жив у Татарбунарському районі, часто навідував батьків, на похорон батька, звісно, приїжджав, був нетривалий час одружений, але тепер - розлучений. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що в разі відсутності документів, які підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені факти, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення власних або майнових прав фізичної особи, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved