Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання [PERSON], [INFO], іпн. [NUMBER], зі спадкодавцем [PERSON], померлою 20 вересня 2002 року, однією сімєю, у період часу з 01 січня 1997 року по 20 вересня 2002 року за адресою: смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, вул. Джерельна (Чапаєва), 7. В обґрунтування заяви зазначила, що в період з 01 січня 1997 року по 20 вересня 2002 року, заявник проживала однією сімєю з [PERSON], [INFO], за адресою: смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, вул. Джерельна (Чапаєва), 7, за якою здійснювала догляд, у звязку з незадовільним станом здоровя останньої. 20 вересня 2002 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі яка перебуває у колективні власності КСП «Сосновський», що належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0099148, виданого 22.01.1997. Заявник є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Разом з тим, через те, що спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (с. Констянтинівка) Новопсковського району Луганської області, тоді як фактично проживала спільно з заявником [PERSON] за адресою: вул. Джерельна (Чапаєва), 7, смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, з метою належного оформлення спадкових прав, заявнику необхідно довести факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.03.2018 було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 07.05.2018. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримати та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд заяви [PERSON] без їх участі, з заявленими вимогами згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 23 вересня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД №334415, виданого 23.09.2002 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективні власності КСП «Сосновський», що належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0099148, виданого 22.01.1997 Новопсковською районною державною адміністрацією (а.с. 7). Згідно довідки №140, виданої 05.02.2018 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: (с. Соснівка) с. Костянтинівка Новопсковського району Луганської області, вул. Озерна, але за даною адресою не проживала (а.с. 12). Відповідно до довідки №305, виданої 16.02.2018 виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON], [INFO], з 01.01.1997 по 20.09.2002 проживала без реєстрації за адресою: смт. Білолуцьк, вул. Джерельна, 7. На день смерті [PERSON] 20.09.2002 сумісно з нею проживала громадянка [PERSON] Стан здоровя [PERSON] був незадовільний. [PERSON] здійснювала постійний догляд за нею та вели спільне господарство за адресою: смт. Білолуцьк, вул. Джерельна, 7 (а.с. 10). Це також підтверджується актом підтвердження сумісного проживання [PERSON] та [PERSON], складеного 15.02.2018 комісією у складі: секретаря комісії [PERSON] (секретар ради, депутат округу №20), сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки №566, виданої 24.09.2002 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] здійснила поховання своєї родички [PERSON], яка померла 20.09.2002 (а.с. 11). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 1997 року по день смерті проживала з [PERSON] за адресою: вул. Джерельна, 7, смт. Білолуцьк, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. [PERSON] хворіла, а тому заявник здійснювала за нею догляд та провила її поховання. [PERSON] називала [PERSON] матірю. Заявник бажає реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON], однак не може цього зробити, оскільки спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (с. Констянтинівка) Новопсковського району Луганської області, тоді як фактично проживала спільно з заявником [PERSON] за адресою: вул. Джерельна (Чапаєва), 7, смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, тому заявнику необхідно довести факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УPCP 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51758167 від 02.05.2018, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутні. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51758174 від 02.05.2018, заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] не має. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 9 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню, оскільки вона законна, обґрунтована, підтверджена наявними в справі письмовими доказами, а також поясненнями свідка [PERSON], яка підтвердила факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], померлою 20 вересня 2002 року, однією сімєю, у період часу з 01 січня 1997 року по 20 вересня 2002 року за адресою: смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, вул. Джерельна (Чапаєва), 7. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved