Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього співмешканця [PERSON] , в якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на [PERSON] строком на шість місяців обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до її будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є її колишнім співмешканцем. З травня 2020 року вони разом не проживають. Разом із заявником у будинку в [ADDRESS] проживають її два сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] уже тривалий час не проживає разом з заявником, однак приходить вночі до будинку, в якому вона проживає разом з дітьми, та поводить себе агресивно стосовно неї та дітей, лякає їх. 02 травня 2020 року в нічний час [PERSON] вибив каменем дві шиби в пластикових вікнах. Після цього була ще одна спроба розбити каменем вікно. Заявник з дітьми потерпають від психологічного насильства з боку [PERSON] , яке не в змозі терпіти, так як на виклики поліції [PERSON] не зважає. Заявник відчуває страх за себе, своїх дітей, оскільки не знає, що очікувати від [PERSON] 03 лютого 2021 року заявник [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрована та постійно проживає заявниця, строком на 6 місяців. В судовому засіданні представник заявника, адвокат Пасічник А.З. заяву [PERSON] підтримав з підстав, викладених у ній. Просив суд задовольнити вимоги, зазначені в заяві про уточнення вимог. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи [PERSON] на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви, та за погодженням представника заявника. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон). Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною першою статті 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім співмешканцем [PERSON] , з травня 2020 року вони разом не проживають. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 481567, виданої 29 жовтня 2009 року, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи. Як слідує із довідки № 711 від 03 серпня 2020 року, виданої Старопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області [PERSON] , в с. Старі Петликівці Бучацького району до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять: син - [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що [PERSON] чинить психологічний тиск на [PERSON] , в тому числі і на її дітей, вона відчуває страх за себе та дітей, які потребують захисту, з приводу конфліктів [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області. З довідки, складеної 13 травня 2020 року інспектором Бучацького ВП Король З.І. вбачається, що нею проводилась перевірка по повідомленню [PERSON] від 02 травня 2020 року з приводу пошкодження її вікна о 02 год. 47 хв. 02.05.2020 року її колишнім співмешканцем [PERSON] . Відповідно до повідомлення начальника Бучацького ВП ГУНП в Тернопільській області від 14 травня 2020 року, надісланого [PERSON] , заява, з якою вона звернулась в Бучацьке ВП ГУНП з приводу пошкодження телефону [PERSON] розглянуто. Дана заява зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бучацького ВП ГУНП України в Тернопільській області за № 1548 від 13 травня 2020 року. В ході проведення перевірки стало відомо, що 22 квітня 2020 року близько 19:00 год. під час сімейного скандалу [PERSON] пошкодив мобільний телефон марки «Моторола», який, зіслів [PERSON] ,належав їй. 22 квітня 2020 року о 19:19 год.від [PERSON] на лінію 102 поступило повідомлення по факту вчинення домашнього насильства [PERSON] , яке було зареєстровано в ЖЄО №1234 Бучацького ВП ГУНП від 22 квітня 2020 року. Виїздом на місце події працівниками поліції 22 квітня 2020 року відносно [PERSON] складено адміністративний протокол передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме «вчинення домашнього насильства», та матеріали адміністративної справи направлено в Бучацький районний суд для прийняття рішення згідно чинного законодавства України. Згідно інформації № 7611/03/04/2020 від 20 серпня 2020 року, наданої заступником начальника - начальником слідчого відділення Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області Кобзарем М. на запит адвоката Пасічника А.З., [PERSON] в період часу з 01 квітня 2020 року по 22 липня 2020 року чотири рази зверталась на лінію «102» щодо вчинення відносно неї [PERSON] протиправних дій. У результаті вказаних отриманих повідомлень на [PERSON] було складено адміністративні протоколи, які для проведення судового розгляду та притягнення [PERSON] до відповідальності скеровані у Бучацький районний суд. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачаєтьсяіз інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 лютого 2021 року, відсутні відомості про власника житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити та видати обмежувальний припис щодо [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved