Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] в с. Глібів, вул. Базарна, 3, Новоушицького району до дня його смерті 28 березня 2009 року, тобто на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що після смерті дружини спадкодавця [PERSON] з 2007 року він та [PERSON], який є його дідом, проживали разом, вели спільне господарство, оскільки останній важко хворів та потребував сторонньої допомоги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно за заповітом. Проте заявник не може реалізувати свої спадкові права, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого у звязку з тим, що не може довести факт постійного проживання із спадкодавцем. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Представник заявника та заявник в судовому засіданні вимоги підтримали, зазначивши, що спадкоємці на обовязкову частку в спадщині після смерті [PERSON] відсутні. Заінтересована особа - Територіальна громада Новоушицької селищної ради направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечила. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. З довідок Новоушицької селищної ради №105, 104, 110 судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку в с.Глібів, вул.Базарна, 3, та проживав разом з [PERSON] до дня смерті 28 березня 2009 року. Після смерті [PERSON] його похорон провів за власний рахунок [PERSON] Факт смерті 28 березня 2009 року [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Глібівською сільською радою Новоушицького району серії І-БВ № 111152 від 30 березня 2009 року. Згідно заповіту від 12 січня 2009 року, посвідченого секретарем Глібівської сільської ради, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] Згідно постанови приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] від 09 лютого 2016 року № 58/02-31 заявнику відмовлено, як спадкоємцю за заповітом, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, у звязку з тим, що він не може довести факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], який помер 28 березня 2009 року. Згідно повідомлення цього ж нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини щодо проживання заявника та спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за заповітом. Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд знаходить підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved