Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області\~ із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказала, що 31 жовтня 2015 року помер її дідусь [PERSON], [INFO], що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 62 від 03 лютого 2016 року. Заявник вказує, що після смерті [PERSON] вона звернулася Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області з метою реєстрації його смерті, однак їй було відмовлено оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території України є недійсними. З огляду на вищенаведене, просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка настала 31 жовтня 2015 року у м. Ясинувата Донецької області. Допитана у судовому засіданні в якості свідка - [PERSON], відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, яка була попереджена про кримінальну відповідальність, суду пояснила, що [PERSON], який є її дідусем, помер в себе вдома 01 лютого 2016 року, за адресою: м. Ясинувата, вул.. Машинобудівників, 15/2. Його тіло знайшов її син, який після навчання зайшов до [PERSON] Також, [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] помер у віці 88 років внаслідок судинно-мозкової недостатності. Саме вона займалася організацією поховання [PERSON] Представник заявника [PERSON], заяву про встановлення факту підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту заяви. Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та ухвалення рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON], який є її свекром, помер в себе вдома 01 лютого 2016 року, за адресою: м. Ясинувата, вул.. Машинобудівників, 15/2. Про смерть [PERSON] їй повідомила [PERSON] 01 лютого 2016 року. Його тіло знайшов її онук, який після навчання зайшов до [PERSON] Також, [PERSON] суду пояснила, що вона була присутня на похоронах [PERSON] та бачила його у труні. [PERSON] помер у віці 88 років внаслідок судинно-мозкової недостатності. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника свідка [PERSON] дослідивши докази, судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ЯЛ № 758865, виданого Ясинуватським ВРАЦС Сталінської області 26 серпня 1957 року, 28 липня 1957 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії V-НО № 342143, виданого Ясинуватським ВРАЦС Донецької області 07 вересня 1982 року, 03 вересня 1982 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серії І-НО № 342143, виданого Ясинуватським ВРАЦС Донецької області, 09 жовтня 1999 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є онукою [PERSON] Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області № 1355/03.3-04.01.22 від 12 квітня 2016 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території України є недійсними. На підтвердження факту смерті свого дідуся [PERSON], заявницею додано до заяви: свідоцтво про смерть ДНР № 022892 від 03 лютого 2016 року, довідку про причину смерті [PERSON] № 14, свідоцтво про поховання [PERSON] від 03 лютого 2016 року, накладна б/н на придбання товарів, необхідних для поховання [PERSON]М від 03 лютого 2016 року. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст.ст.57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відтак, надані заявницею свідоцтво про смерть ДНР № 022892 від 03 лютого 2016 року, довідка про причину смерті [PERSON] № 14, свідоцтво про поховання [PERSON] від 03 лютого 2016, накладна б/н на придбання товарів, необхідних для поховання [PERSON]М від 03 лютого 2016 року., видані комунальним підприємством ДНР на тимчасово окупованій території та засвідчені печатками так званої «ДНР», а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження факту смерті [PERSON]., оскільки є недійсними та не створюють правових наслідків. Водночас у судовому засіданні було допитана сама заявниця, в якості свідка, та свідок [PERSON], які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, та які пояснили, що [PERSON] дійсно помер 01 лютого 2016 року у м. Ясиновута Донецької області. З копії медичної картки амбулаторного хворого [PERSON], долученої до матеріалів справи у судовому засіданні, вбачається, що згідно останнього запису, зробленого завідуючим амбулаторії [PERSON] помер 01 лютого 2016 року вдома, при огляді трупа встановлено, що відсутні ознаки насильницької смерті, видано довідку про смерть № 14. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків та інш. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті\~ [PERSON], що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про смерть. Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для проведення державної реєстрації акта про смерть за відсутності відповідного документа закладу охорони здоров'я.

Outcome: approved