Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, за участю заінтересованих осіб Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу у період з 1993 року по 20 червня 1999 року, посилаючись на те, що 17.10.1986 р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 06 жовтня 1993 року між ними розірвано, однак, після розірвання шлюбу вони продовжували жити разом як чоловік та дружина, вели спільний побут. 20.06.1999 р. [PERSON] помер, після смерті якого залишилася земельна ділянка площею 630 кв. м. для садівництва, яка розташована на території товариства «Тернопільське». Заявник є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], а тому, їй необхідно встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи без їх представника. Представник заінтересованої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи без їх представника по наявних у справі документах, при прийнятті рішення покладаються на думку суду. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що [PERSON] та [PERSON] з 1986 року і до дня смерті останнього проживали однією сімєю, вели спільне господарство, про розірвання шлюбу між ними не знали, дітей не мали. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.1986 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після державної реєстрації якого [PERSON] змінила своє прізвище на «Миколишина». 06 жовтня 1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018115386 від 26.05.2017 р. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували жити разом як чоловік та дружина за адресою: м. Тернопіль вул. Золотогірська, 16/29 та вести спільний побут, що стверджується довідкою від 27.11.2017 р. № 94. 20.06.1999 р. [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 077816, виданого 23.06.1999 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, актовий запис № 819. Після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка площею 630 кв. м. для садівництва, яка розташована на території товариства «Тернопільське», що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ТР № 001227, виданого на підставі рішення Тернопільської міської Ради народних депутатів від 05.06.97 р. № 409. Через дану розбіжність заявник не може належним чином оформити спадкові права, оскільки виник сумнів щодо родинних відносин між заявником та спадкодавцем. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України,\~право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше, як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Оскільки для встановлення факту проживання однією сімєю законом не визначено іншого, окрім судового порядку, а встановлення вказаного факту необхідно для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] без шлюбу у період з 1993 року по 20 червня 1999 року.

Outcome: approved