Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Заявник [PERSON] у лютому 2015 року звернулася до суду із заявою про оголошення свого чоловіка [PERSON] померлим. Обгрунтовує заяву тим, що з 1962 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого в них є син [PERSON], [INFO]. Однак із 1978 року [PERSON] перестав підтримувати зв'язок із сім'єю, а з 1982 року він відсутній за місцем постійної реєстрації і немає відомостей про місце його перебування. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2015 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Із зазначеним рішенням суду вона звернулася до нотаріальної контори, де їй стало відомо, що для заповідального розпорядження належним їй майном слід оголосити [PERSON] померлим, оскільки нажите в шлюбі майно є спільним майном подружжя, і у разі її смерті їх син не зможе в повній мірі реалізувати своїх спадкових прав. В судове засідання [PERSON] подала заяву, згідно з якою заяву про оголошення свого чоловіка [PERSON] померлим підтримала, просить її задовольнити, розглянувши справу в її відсутності. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд установив такі обставини: [PERSON], [INFO], є чоловіком [PERSON], що слідує зі свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом Ленінського райбюро ЗАГСу м. Львова, актовий запис № 1126 від 02 серпня 1962 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2015 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнано безвісно відсутнім з березня 1982 року. Зазначеним рішенням установлено, що з березня 1982 року по даний час в у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує з обставин, викладених у заяві [PERSON] про оголошення особи померлою, а також у заяві [PERSON], поданої на виконання ухвали суду від 27 лютого 2015 року про залишення її заяви без руху, для здійснення [PERSON] заповідального розпорядження щодо належного їй майна недостатньо рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки нажите в шлюбі майно є спільним майном подружжя, і у разі її смерті їх син не зможе в повній мірі реалізувати своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. За вказаних обставин, беручи до уваги, що з березня 1982 року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, [PERSON] слід оголосити померлим, оскільки це зумовлено необхідністю забезпечення заявнику [PERSON] захисту її права власності та реалізації її передбаченого законом права на заповіт. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 46, 47, 49 Цивільного кодексу України, ст. 249 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved