Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що 02 грудня 2017 року в м. Донецьк помер її батько [PERSON], [INFO], про що їй було надано довідку про причину смерті № 144 Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 міста Донецька». Встановлення факту смерті необхідно їй для реєстрації факту смерті батька та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, померлого 02 грудня 2017 року в Кіровському районі м. Донецька Донецької області, Україна. Заявник в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова № 5), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 2305/14.10-98 від 20.12.2017 року, Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено [PERSON] в державній реєстрації смерті [PERSON], померлого 05 грудня 2017 р. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.13 Постанови №5, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №144 від 02 грудня 2017 року, виданого Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 міста Донецька», сукенко [PERSON], [INFO], помер 02 грудня 2017 року в м.Донецьк Донецької області. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 18 Постанови № 5, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи положення ст. 315 ЦПК України, суд приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, тому з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно п. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved