Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, у якій просить встановити факт належності їй заповіту, 04 червня 1996 року, посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрований в реєстрі № 1417, який був складений її матір'ю, [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [INFO] року померла [PERSON]. 04 червня 1996 року вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] та заявнику в рівних долях. Однак, у заповіті прізвище заявника було записано невірно. Розбіжності у прізвища заявника і спадкоємця не дають можливості оформити свідоцтво про право власності за заповітом. Заявник вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в заяві, вказував, що встановлення даного факту необхідно для отримання спадщини після померлої [PERSON]. Представник заінтересованої особи, Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду листа з проханням розглянути справу у відсутності його представника, тому суд вважає за можливе розглядати справи у відсутності заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, зі змісту свідоцтва про народження від 12.12.1952 року запис № 3583, [PERSON] вбачається, що її батьками записані «[PERSON]» і «[PERSON]» (а.с. 6). Згідно із наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про укладення шлюбу від 16 грудня 1962 року, [PERSON] взяла прізвище чоловіка - «[PERSON]». Після розірвання шлюбу 21 листопада 1977 року заявник залишила прізвище чоловіка. 4 червня 1996 року [PERSON] склала заповіт, у якому все своє майно заповіла синові, [PERSON] і дочці, [PERSON] у рівних долях (а.с. 10). Водночас, у паспорті громадянина України заявник вказана як «[PERSON]» (а.с. 11). [INFO] року [PERSON] померла ( а.с. 5 ). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відтак, заявник звернулась до суду з метою можливості успадкування майна після смерті її матері; необхідність звернення до суду була зумовлена розбіжністю у написанні прізвища заявника у паспорті громадянина України і у зазначеному заповіті. За змістом даної заяви, [PERSON] просила суд встановити факт належності їй заповіту, складеного від імені [PERSON] та посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою 04.06.1996 року на ім'я [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №1417. Враховуючи викладене вище, пояснення заявника, її представника і наявні у матеріалах справи докази, суд вважає встановленою ту обставину, що записана у паспорті громадянина України серії [NUMBER], що виданий 15 листопада 2007 року Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві, [PERSON] є тією ж особою, що записана як [PERSON], як один із спадкоємців за заповітом, складеним [PERSON] та посвідченим Ірпінською державною нотаріальною конторою 04.06.1996 року і зареєстрованим у реєстрі за №1417. Однак, правильні за своєю суттю, таким чином сформульовані вимоги заяви задоволені бути повною мірою не можуть, оскільки акти цивільного законодавства не передбачають такого поняття як приналежність особі заповіту. Викладене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення даної заяви і встановлення того факту, що записана у паспорті громадянина України серії [NUMBER], що виданий 15 листопада 2007 року Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві, [PERSON] є тією ж особою, що записана як [PERSON], як один із спадкоємців за заповітом, складеним [PERSON] та посвідченим Ірпінською державною нотаріальною конторою 04.06.1996 року і зареєстрованим у реєстрі за №1417.

Outcome: partial