Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій просила суд встановити факт, що того, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 16 квітня 2004 року належить [PERSON] , встановити факт того, що свідоцтво про право власності на стояночне місце [ADDRESS] виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 06 травня 2004 року належить [PERSON] . В заяві [PERSON] посилається на те, що наявність помилки у свідоцтві про право власності, а саме вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », заявник позбавлений можливості вільно розпоряджатися правом власності на належне йому майно. У судове засідання з`явився представник заявниці, просив заяву задовольнити у повному обсязі. У судове засідання з`явився представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради, надав пояснення, котрими вважає заяву не ґрунтовною та такою, що не підлягає задоволенню. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі; прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 16 квітня 2004 року заявниці надано на праві приватної власності чотирьохкімнатну [ADDRESS] . У зазначеному документі по-батькові заявниці помилково вказано як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Вказана помилка є наслідком технічної описки при складанні документу. В документах, що посвідчують особу та інших правовстановлюючих документах по-батькові заявника вказано як « [PERSON] ». Внаслідок такої, помилкової, на даний час, виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчують особу та правовстановлюючим документом на майно, який був виданий на ім`я заявника. Дослідивши матеріали справи, суд дійсно вбачає розбіжності в зазначенні по-батькові заявника у свідоцтві про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 16 квітня 2004 року, що є перешкодою для реалізації права заявника щодо належного йому майна. З огляду на вищевказані докази, знайшов підтвердження факт того, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, що надасть заявнику можливість реалізації права щодо розпорядження його майном.

Outcome: approved