Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно, в якій з урахування клопотання про доповнення вимог від 20.01.2021 року просить суд зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої особи, [PERSON] , а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] та [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] та [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою, [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] та [PERSON] перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований її син [PERSON] , проживає його дружина [PERSON] та зареєстровані її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які спочатку були зареєстровані за адресою реєстрації їхньої матері у с. Шишоровичі, Мостиського району Львівської області. 09 серпня 2019 року заявниця поставила перед сином вимогу про виселення з будинку незареєстрованих дітей та тодішньої співмешканки, оскільки їхнє проживання у будинку заявниці створювало для неї значні незручності та обмежувало її право на користування її майном. Стверджує, що зараз проживання у власному будинку є неможливим. [PERSON] та його дружина [PERSON] фактично заволоділи будинком, перешкоджають перебуванню заявниці там, вчиняють домашнє насильство, влаштовуючи постійні бійки та сварки. Це триває ще з 2018 року. Кривдники застосовують щодо неї фізичну силу, виганяють з дому, погрожують, принижують, нецензурно лаються. Це підтверджують довідки з травмпункту, висновок судово-медичної експертизи, її звернення за допомогою в поліцію та протоколи - копії цих документів вона долучає до заяви. Окрім цього, [PERSON] виганяє з дому свою повнолітню доньку та онуку позивачки, [PERSON] , хоча [PERSON] виділила [PERSON] окрему кімнату, він виставив меблі та речі заявниці з іншої кімнати та зайняв її. Також він закрив кімнату на другому поверсі та сарай (де знаходяться речі й інструменти заявниці) - до них їй тепер немає доступу. [PERSON] вигнав з будинку потенційного орендаря (заявниці потрібні були гроші на ліки, тому вона планувала здавати одну з кімнат в оренду); неодноразово виганяв потенційних покупців будинку. [PERSON] стверджує, що має такі самі права на будинок, як і заявниця, бо в ньому зареєтровані її діти. Загалом, вона поводить себе дуже агресивно. Так, 29 липня 2020 року [PERSON] нанесла заявниці численні тілесні ушкодження. Доказами цього є висновок судово-медичної експертизи та фотокартки численних синців. Заявниця пережила фізичний біль та сильний стрес. Після цього випадку заявниці ще неодноразово доводилося звертатися в правоохоронні органи. 16 жовтня 2020 року [PERSON] виявила, що [PERSON] поміняв замки до хвіртки, і тепер вона взагалі не може потрапити на подвір`я свого будинку. Також заявниця не змогла зайти у будинок, бо вхідні двері були зачинені. Після того, як їх через вікно побачила [PERSON] , приїхав її чоловік. Заявниця з внучкою попросили працівника газової служби відвести їх у людне місце, через страх агресії з боку [PERSON] . Заяву в поліцію з цього приводу заявниця написала 19 жовтня 2020 року, однак відповіді на неї досі не отримала. Бачачи свою безкарність та відчуваючи вседозволеність, син та невістка поводять себе ще більш нахабно та агресивно. 04 грудня 2020 року заявниця знову викликала поліцію, адже виявила, що у дверях будинку замінені усі замки. 8 грудня 2020 року [PERSON] подала ще одну заяву в поліцію з приводу вчинення щодо неї домашнього насильства шляхом умисного позбавлення можливості користуватися житлом та просила притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності. Останнє звернення в поліцію з цього приводу було 30 грудня 2020 року. Неможливість проживати вдома створює для заявниці значні незручності - їй доводиться мешкати у сторонніх осіб, в онучки ( [PERSON] ) та, зрештою, у притулку для постраждалих від домашнього насильства. Окрім цього, вона не може вжити належних заходів з утримання будинку, проведення необхідного ремонту - сам [PERSON] за будинком не доглядає. Навпаки, син із невісткою нищать майно, у ванній кімнаті побита плитка, на веранді потьоки від дощу (а там проходить електрика), руйнується фасад веранди, у кімнатах пліснява на стелях. Заявниця має усі підстави вважати, що зараз будинок перебуває у ще гіршому стані. Більш того, [PERSON] вирубав майже усі дерева в саду заявниці, чим завдав значних збитків, позбавив можливості вживати власні фрукти та ягоди і спричинив сильні душевні страждання. Через фізичне, психологічне та економічне насильство з боку сина та невістки заявниця не може перебувати у власному домі. Боїться за свою безпеку, життя і здоров`я, адже не здатна самостійно захистити себе. Вона є людиною похилого віку, пенсіонеркою, інвалідом III групи. Домашнє насильство, яке вчиняють син та невістка, спровокували у заявниці два інфаркти, що підтверджують відповідні медичні документи. Вона має право на спокійне життя та вільне користування своїм майном, однак в цьому їй перешкоджають [PERSON] та [PERSON] ії [PERSON] підпадають щонайменше під 10 пунктів Оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а дії [PERSON] підпадають щонайменше під 8 пунктів. В судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Кіт Х. І. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] на його представник - адвокат Якібчук П. в судовому засіданні заяву заперечили, в обґрунтування надали пояснення аналогічні наведеним у письмовому запереченні, в якому [PERSON] зазначає, що з доводами заяви не згідний, оскільки він проживає у будинку від дня його побудови - від 2010 року, в будівництві якого приймав безпосередню участь, а саме: перебуваючи на заробітках в Португалії, висилав на ім`я матері чималі грошові кошти для зведення фундаменту, стін та накриття їх дахом; після приїзду організував друзів та власноруч і з допомогою товаришів доводив будову до житлового стану, також купуючи будівельні матеріали власним коштом, що можуть підтвердити свідок [PERSON] . Також ним було капітально відремонтоване та впорядковане будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , котре було успадковане заявницею. Цю обставину можуть підтвердити родичі [PERSON] , та [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] . Між [PERSON] та заявницею була домовленість, що після виходу на пенсію вона буде проживати у зазначеному будинку в с. Тур`є, а він із сім`єю будуть проживати в будинку [ADDRESS] . Однак із незрозумілих йому причин матір не захотіла там проживати та не дозволяє [PERSON] із сім`єю користуватись ні цим будинком ні будинком в с. Тур`є. За згодою матері, на яку оформлено на праві приватної власності спірний будинок, була вселена дружина [PERSON] - [PERSON] - та їхні малолітні діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . При вселенні до спірного житла угод про порядок користування спірним приміщенням нами не укладалось, реєстрація місця проживання проводилась за усною згодою заявниці. Заінтересована особа також зазначив, що звертаючись до суду із вказаною заявою, матір вказувала на те, що він та члени його сім`ї систематично порушують правила співжиття у спірному будинку, не сплачують комунальні послуги та інше. Однак інформація зазначена заявницею не відповідає дійсності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] щомісячно вноситься плата за користування комунальними послугами, також здійснюються заходи для покращення стану спірного будинку, придбання побутових предметів у будинок, постійний систематичний ремонт та благоустрій будинку та території. Зрізані дерева, які були придбані [PERSON] , ним посаджені і він їх доглядав захворіли, не плодоносили декілька років та, як наслідок - були зрізані [PERSON] . Натомість останнім посаджено нові молоді дерева. Щодо наданих заявницею доказів за фактом її звернення до поліції та про притягнення, [PERSON] та його дружини - [PERSON] , до кримінальної відповідальності не підтверджує наявність систематичного порушення нами правил співжиття, що робить неможливим для заявниці проживання з ними в одному будинку. З наданих заявницею доказів вбачається, що заявницею вчиняються дії для умисного безпідставного звернення до правоохоронних органів з метою тільки фіксації в електронному журналі звернень, що в подальшому за повідомленням самої заявниці лишаються без розгляду. Отже має місце майновий спір та виживання заінтересованих осіб із спірного будинку. Дані обставини свідчать про те, між сторонами часто виникають конфліктні ситуації на побутовому рівні у зв`язку з проживанням у спірному будинку, але обставини наведені заявницею не можуть у достатній мірі підтверджувати наявність підстав для виселення [PERSON] та [PERSON] з домоволодіння, в якому вони на законних підставах проживають вже тривалий час. Також, заявницею не наведено доводів, що виключно [PERSON] та [PERSON] порушують правила співжиття. 24.07.2020 року заявниця пошкодила вазони, 29.07.2020 року вчинила бійку з [PERSON] , в якій пошкодила їй шию, нанесла травму лівого плеча, забій м`яких тканин гомілки та ссадно лівої щоки і розбила нижньої губи, що підтверджується доданими матеріалами медичного огляду від 29.07.2020 р. та 31.07.2020 року. Твердженням про наявність у [PERSON] власного житла в селі Шишоровичі Мостиського району заявниця свідомо вводить суд в оману, оскільки вказане житло належить [PERSON] - тітці [PERSON] , на вимогу якої вона знялась з реєстрації із вказаного будинку [ADDRESS] . Це підтверджується копією будинкової книги на даний будинок. Зазначає, що вказаний будинок знаходиться в аварійному стані та не придатний до житла. Звертає увагу на те, що заявниця, просячи суд про виселення [PERSON] та [PERSON] та їхніх малолітніх дітей, - не просить суд залучити до розгляду своєї заяви Службу у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації, та не зрозуміло заінтересовані особи повинні влаштувати своїх малолітніх дітей в разі задоволення судом вимог заявниці. Також звертає увагу суду на наявність спору іншого характеру між заявницею та ним, який начебто заявниця «маскує» під домашнє насильство, а саме про житловий спір, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Даний спір вирішується Пустомитівським районним судом Львівської області у іншому судовому провадженні - справа №450/3108/20. Беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця до суду не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає. Просить суд взяти до уваги, що заявницею не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованими особами щодо неї, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Також заявницею не надано доказів розгляду протоколів про адміністративне правопорушення та визнання заінтересованих осіб винними у вчиненні домашнього насильства. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник заінтересованої особи Служби у справа дітей Пустомитівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи та його представник, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172370720 від 03.07.2019 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Із копії довідки Давидівської сільської ради від 04.08.2020 року № 1189 вбачається, що у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2019 року народження. Визнано учасниками справи, що в у будинку за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації проживає дружина сина заявниці - [PERSON] - [PERSON] - [PERSON] . Окрім того заявником долучено вимоги про виселення [PERSON] та [PERSON] , копії матеріалів по заявах [PERSON] в поліцію від 18.05.2019 року, 09.08.2019 року, 07.09.2019 року, 15.12.2019 року, 09.07.2020 року, 10.07.2020 року, 19.10.2020 року, а також копії заяв від 04.12.2020 року, 08.12.2020 року та 30.12.2020 року. У ході судового розгляд встановлено, що [PERSON] у лютому, березні 2020 року проживала за адресою реєстрації її внучки, свідка [PERSON] , а у період з 16.12.2020 року по 01.03.2021 року має право проживати у притулку для тимчасового проживання ГО «Центр «Жіночі Перспективи». Разом з тим, заявником та представником до матеріалів заяви та у ході розгляду справи не долученого належним чином завірених копій постанов про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно п.1 ч.1ст.350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавалася заявниця, та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису [PERSON] та [PERSON] зазначає про вимушений захист себе від насильства з боку її сина та невістки, однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останніми вчинялося домашнє насильство відносно неї. Також, враховуючи, що заявник просить винести обмежувальний припис у виді заборони кривдникам [PERSON] та [PERSON] перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак враховуючи, що будинок у якому проживають учасники справи є власністю [PERSON] , однак є єдиним місцем проживання заінтересованих осіб, враховуючи що іншого місця проживання у заінтересованих осіб немає, а також разом із ними проживають та зареєстровані за даною адресою їхні неповнолітні діти, а заявниця має інше місце проживання за адресою: [ADDRESS] , суд не вправі обмежити право на проживання [PERSON] та [PERSON] , у будинку, в якому вони правомірно набули право на проживання, а тому приходить до висновку, про неприпустимість винесення обмежувального припису. На підставі наведених приписів закону та даючи оцінку зібраним у справі доказами, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є кривдниками, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису для заявниці, відсутні. Відмовляючи у задоволенні заяви суд звертає увагу га наявність між сторонами спору щодо порядку користування житловим приміщенням, яке є власністю заявниці та в якому зареєстровані заінтересовані особи, а тому не вбачає наявності достатніх підстав для винесення обмежувального припису, оскільки заява містить характер цивільно-правового спору та підлягає розгляд в порядку позовного провадження. Наявність спору щодо користування житловим будинком між учасниками справи, а також неприязних між ними відносин на підставі цього, ствердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких у відповідності до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України,суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, заявником не надано. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, а також надані заявником для підтвердження заяви докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для застосування відносно [PERSON] та [PERSON] обмежувального припису. Натомість судом встановлено наявність між заявником та заінтересованою особою спору про жиле приміщення, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Відтак, беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця до суду не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітньої дитини у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає.

Outcome: dismissed