Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення фактів які мають юридичне значення, яку обґрунтовує наступним. Встановлення даного факту необхідно для підтвердження заявником її приналежності до національної меншини «поляки», оскільки близькі родичі заявника, а саме: батько, бабуся, мати батька, батько бабусі, та його батьки за національністю «поляки», то і заявник вважає себе такою та відносить себе особисто до цієї національності. Вона зростала, виховувалася у сім'ї, де, поруч з українськими, дотримувалися також і польських традицій, культурних звичаїв, вшановувалися релігійні свята за римо-католицьким календарем і обрядом. Її батько, а в подальшому вона сама, вивчає польську мову, намагається спілкувалися, ставлячи на меті володіти нею досконало. Заявник як її пращури визнає свою національну і мовну самобутність і бажає, щоб цей факт був відображений у складених відносно неї актових записах цивільного стану, а саме в її свідоцтві про народження. Просить суд встановити юридичний факт що вона -[PERSON] [INFO], уродженка м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, актовий запис №909, відноситься до національної меншини «поляки» та за національністю «полька». Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримав в повному обсязі, просить суд її задовольнити та слухати без застосування технічного запису. Представник зацікавленої особи: Центрально-Міський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, жодних заперечень щодо заявлених вимог не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам: В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] року, в м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, Україна актовий запис №909. (а.с.9,15) 02.07.2013 року заявник уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1195. (а.с.11) 11.08.2004 року, заявник змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис №34.(а.с.10, 17) 01.08.1987 року, батьки заявника: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], уклали шлюб, в м. Кривий Ріг Дніпропетровська область Україна, актовий запис №560. (а.с.12, 13, 16) 13.06.1991 року, вони шлюб розірвали, актовий запис №259. (а.с.14) Батько заявниці - [PERSON] [INFO], народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровська область Україна, актовий запис №1019 від 11.07.1967 року. (а.с.19) Його, батьками були: [PERSON] [INFO] уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, який помер [INFO] року, актовий запис № 666 та [PERSON] [INFO], уродженка м. Київ Україна, яка померла [INFO] року, актовий запис №423. Дідусь та бабуся, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], уклали шлюб в м. Кам'янське (раніше м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровська область, Україна 16.02.1958 року, актовий запис №220. Дівоче прізвище бабусі заявника до укладання шлюбу було - «[PERSON]», за національністю «полька». Бабуся, [PERSON], народилася [INFO] року в м. Київ, про що складений відповідний актовий запис про її народження №830 від 26.09.1934 року. ЇЇ, батьками були: [PERSON], за національністю «поляк», та [PERSON], за національністю «українка». [PERSON], батько бабусі заявника, народився [INFO] року і містечку Котельня Житомирського повіту Волинської губернії, зараз село Стара Котельня Андрушівський район Житомирська область, батько - дворянин Волинської губернії «[PERSON], мати «[PERSON], уродження [PERSON]». [INFO] року в м. Кам'янське (раніше м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровська область, Україна помер батько бабусі заявника - [PERSON], актовий запис №352. Він був за національністю «поляк». (а.с.20-25) Згідно з частино 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила). Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. За приписами пунктів 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 вищезазначених Правил - на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно п. 2.6. цих же Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні;інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Згідно п. 2.7. цих же Правил, на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому. Згідно п. 2.15. цих же Правил, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається: якщо актовим записом про народження передбачені, але в ньому відсутні прізвище, власне ім'я, по батькові або громадянство батьків; якщо прізвище, власне ім'я та по батькові зазначено без урахування національних традицій; якщо при державній реєстрації народження дитині присвоєне прізвище або власне ім'я без урахування побажань батьків або одного з них; якщо дитина має власне ім'я, відмінне від того, яке зазначено в актовому записі про народження, і цього вимагають інтереси дитини; при необхідності зміни прізвища, власного імені, по батькові у зв'язку із зміною статі; при впізнанні особи, смерть якої була зареєстрована як невідомої (за наявності протоколу впізнання трупа); при зміні громадянства; при зміні батьком або матір'ю прізвища відповідно до статті 53 СК України та необхідності внесення змін до актового запису про народження їх дитини (висновок складається з урахуванням вимог, зазначених у статті 148 СК України); якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості); в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Ст. 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. Частиною 2 статті 300 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з положеннями статей 1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до статті 4 даного Закону відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примус громадян хоч би в якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до статті 9 даного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 вказаної Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, який має юридичне значення, доказаною і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved