Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що вона проживала однією сім'єю з [PERSON] з 1961 року до дня його смерті без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у подружжя [INFO] народився син [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер і вона як член сім'ї має право на спадкування його майна, що стало підставою для звернення до суду. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила вимоги задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши надані докази, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Лука, Житомирського району Житомирської області помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №4 (а.с.3). Відповідно до погосподарської книги №1 Луківської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 1986-1987 р.р. [PERSON] був господарем двору житлового будинку [ADDRESS] та членами його сім'ї були: дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON] (а.с.5-6). Факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та ведення спільного особистого селянського господарства [PERSON] та [PERSON] також підтверджено актом №137 від 28 липня 2015 року (а.с.9). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з п. 7 Постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України(у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин) майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та врахуванням наявних в матеріалах справи доказів у своїй сукупності, суд вважає доведеним спільне проживання сторін, що були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, а тому вважає встановленим факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, з 1961 року до [INFO], оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення особистих та майнових прав заявника.

Outcome: approved