Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обгрутнування своїх вимог зазначає, що вона є дружиною [PERSON] та разом з ним проживали в у [ADDRESS] . Через протиправну поведінку [PERSON] заявниця проживає в м.Сокаль у своєї мами, оскільки чоловік часто вчиняє сварки, брутально та жорстоко поводиться, чинить фізичний та психологічний тиск, фізично принижує їй, завдає фізичних страждань і вчиняв неодноразові насильницькі дії. Зазначає, що підтвердити насильницьку поведінку [PERSON] відносно неї може мама заявниці - [PERSON] . Таким чином, вона є особою, яка постраждали від домашнього насильства, тому змушена звернутися до суду про видачу обмежувального припису терміном на 6 місяців згідно вимог ст. 350-2 ЦПК України та просить: заборонити [PERSON] наближатися на 100м. до місця проживання [PERSON] будинку [ADDRESS] ; заборонити наближатися на 100м. до належного [PERSON] житла, кв. [ADDRESS] та заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судове засідання заявниця не прибула. Представник заявника - адвокат Козира Л.Л. надала в суд клопотання, в якому просить при призначені дати засідання врахувати, що до 02.08.2020р. [PERSON] працює з коронавірусними хворими. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не прибув. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Частиною 2 статті 350-4 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. До матеріалів справи долучено лише копію відповіді з Личаківського ВП ГУНП у Львівській області №5770/39-20 від 01.07.2020р., з якої встановлено, що по зверненнях [PERSON] від 02.04.2020р., 02.05.2020р., 18.05.2020р. та 19.052020р. стосовно сімейних конфліктів з чоловіком було прийнято рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян», оскільки відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно п.1 ч.1ст.350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавалася заявниця, та оцінюває ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачкою не надано та судом не здобуто доказів, того, що [PERSON] вчинялося домашнє насильство відносно [PERSON] . З врахуванням викладеного суд приходить до однозначного висновку про те, що дії заінтересованої особи не містять ознак домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у зв`зку з чим відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed