Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно дочки [PERSON] та її співмешканця [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження їх прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання заявника, а саме у квартирі [ADDRESS] строком на 6 місяців та наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання та перебування заявника, за вказаною адресою строком на 6 місяців. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що за адресою реєстрації проживає разом з дочкою, її неповнолітнім сином [PERSON] 2004 року народження, крім них у даній квартирі без реєстрації проживає співмешканець дочки [PERSON] . Заінтересовані особи ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, вчиняють сварки, конфлікти, чинять психічне та фізичне насилля в сім`ї, погрожують фізичною розправою. Залишити місце проживання заявник не може через тяжкий стан здоров`я, при якому потипоказані хвилювання. Неодноразові звернення за допомогою до правоохоронних органів з приводу вчинення насилля в сім`ї та нанесення тілесних ушкоджень не дали жодного результату, не вплинули на їх поведінку, яка несе негатив і на психологічний стан та здоров`я онука заявника. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі за вищевикладених обставин. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечила встановлення обмежувального припису, пояснивши, що дана квартира є єдиним місцем її проживання, а конфлікти провокує сама заявниця. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає в квартирі без реєстрації, а його теща постійно незадоволена, ій всі заважають, тому конфлікти відбуваються з її вини. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] , 1951 року народження, проживає в квартирі [ADDRESS] , крім неї за вказаною адресою проживають її онук, дочка - [PERSON] та співмешканець останньої [PERSON] . Між заявницею та заінтересованими особами виникають сварки та конфліктні ситуації. Факт насилля в сім`ї підтверджується відповідним актом від 20 грудня 2019 року та довідкою лікаря про отриманні тілесні ушкодження [PERSON] від 17.12.2019 року у вигляді забою лівого колінного суглобу(а.с. 4, 15). Відповідно до наданої Ніжинським ВП ГУНП в Чернігівській області інформації, за період з 1 лютого 2017 року по 18 грудня 2019 року було зареєстровано 5 звернень [PERSON] за фактом неправомірних дій з боку [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 18 грудня 2019 року стосовно [PERSON] було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та внесено відомості до ЄРДР за № 12020270180000053 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України(а.с.13-14). Наявний в матеріалах справи рапорт чергового інспектора Ніжинського відділу поліції підтверрджує, що 08.03.2019 року заявниця повідомляла що донька [PERSON] та зять вибивають двері та вчиняють конфлікт (а.с. 8). Відповідно до рапорту чергового інспектора Ніжинсткого ВП ГУНП в Чернігівській області, 06.12.2019 року заявниця зверталась з приводу неправомірної поведінки дочки, яка в стані алкогольного спяніння вибивала двері до кімнати заявниці, що відбувається не вперше.(а.с. 9) Медичною документацією на а.с. 16-20 підтверджується наявність у заявниці онкологічного захворювання. Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього відповідних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Відповідно до наявної інформації, [PERSON] народилася 1984 року, тобто є повнолітньою особою до якої можливо застосувати обмеження в праві проживання в квартирі [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована. Крім того Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» передбачено, при вирішенні питання про встановлення обмежувального припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи, зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] та [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованих осіб шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдників та покладення на них обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved