Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про продовження дії обмежувального припису. Подану заяву мотивує тим, що Постановою Верховного суду від 28.04.2020 року у справі за № 754/11171/19 провадження № 61-21971 св19, видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 6 місяців такі обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 2 км до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року у справі за № 754/13178/20 продовжено обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 4 місяці такі обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 2 км до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Проте, [PERSON] вимоги обмежувального припису встановленні Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року не виконує. Протягом листопада 2020 року та лютого 2021 року, заявник була змушена регулярно викликати поліцію по обставинам, що [PERSON] не виконує рішення суду, яким вставлено обмежувальний припис та регулярно приїжджає у місце проживання (перебування) заявника. При цьому, [PERSON] продовжує вчиняти по відношенню до заявника протиправні дії у вигляді погроз, залякування, фізичного та психологічного насильства. Наразі здійснюється розслідування кримінального провадження № 12020100030002317 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості заявнику. При цьому [PERSON] не пройшов програму «Кривдник». На підставі викладеного, заявник просить: ?продовжити строком на 6 місяців термін дії обмежувального припису, виданого рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року по справі за № 754/13178/20; ?заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ; ?заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 2 км до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; ?заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею; ?заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; ?зобов`язати [PERSON] пройти програму «Кривдник». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року відкрито провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] подану заяву підтримала, просила її задовольнити з викладених підстав. Представник [PERSON] - адвокат Пилипець А.Ю. проти задоволення заяви заперечував, вказавши, що заявник не надала відомостей про винесення поліцією термінових приписів стосовно [PERSON] чи заяву про складання припису, що мала адресуватися працівникам Національної поліції, у разі їх прибуття на виклик заявниці. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, письмові матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність представника Служби, за наявними в матеріалах справи документами та ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.п. 2, 7 ч.2 ст. 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2003 року по 26.09.2018 року. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] - 2003 року народження та дочка [PERSON] , 2013 року народження. Постановою Верховного суду від 28.04.2020 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року в частині відмови у задоволенні вимог заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису щодо заборони [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) заявниці - у квартирі [ADDRESS] , заборони йому наближатися на визначену відстань 2 км. до місця проживання за цією адресою скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про задоволення заяви. Видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 6 місяців такі обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 2 км до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З письмових матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року продовжено обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 4 місяці такі обов`язки: заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 2 км до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Обмежувальний припис було продовжено з підстав не виконання постанови Верховного Суду від 28.04.2020 року та існування обґрунтованого побоювання вчинення повторного насильства зі сторони [PERSON] у майбутньому. На підтвердження та обґрунтованості заяви про продовження обмежувального припису, [PERSON] надала копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.04.2020 року за ч. 1 ст. 125 КК України нанесення тілесних ушкоджень та витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.06.2020 року за ст.. 390-1 КК України невиконання обмежувального припису Верховного Суду від 28.04.2020 року. Проте суд вказані докази сприймає критично, оскільки останні стосуються подій, що мали місце у період з 28.04.2020 року і по 28.10.2020 року та були підставою для продовження обмежувального припису встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року. Письмові матеріали справи містять копії заяв [PERSON] до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.02.2021 року, проте письмові матеріали справи не містять результатів розгляду вказаної заяви. Разом з тим, представник служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні від 04.03.2021 року вказав, що факт насильства Службою не встановлено, а [PERSON] не проходив корекційну програму для кривдників. Заявником [PERSON] було долучено копію заяви на ім`я Начальника Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 16.02.2021 року, відповідно до змісту якої, [PERSON] просить приєднати викладену інформацію і безпосередню заяву до матеріалів кримінальних справ, оскільки [PERSON] маючи припис продовжує чинити моральний тиск, який приносить заявнику фізичний та душевний біль. Проте, суд вказану заяву сприймає критично, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказів вчинення морального тиску, заявником не надано. В судовому засіданні, за клопотанням заявника [PERSON] було долучено відповідь Головного управління Національної поліції у м. Києві на адвокатський запит. Відповідно до вказаної відповіді, було зафіксовано наступні повідомлення: ?04.11.2020 року заявниця повідомила, що колишній чоловік [PERSON] забрав дитину [PERSON] без дозволу і у нього є припис, пішов в невідомому напрямку слухавку не бере, чекає наряд. Завдання на реагування - домашнього насильства немає на даний час, потребує допомоги СЮП. ?06.11.2020 року колишній чоловік [PERSON] у якого є припис про заборону з`являтися у квартирі, прийшов до квартири заявниці та забрав доньку в невідомому напрямку. Бачила консьєрж. Завдання на реагування - дитина знайшлася. ?06.11.2020 року дитина знайшлася, все добре. ?18.11.2020 року колишній чоловік [PERSON] прийшов до квартири, відкрив двері власними ключами та забрав доньку, просить направити поліцію. Завдання на реагування - дитина знайшлася. ?18.11.2020 року відміняє виклик тому, що чоловік привіз доньку додому. ?20.11.2020 року гаражний кооператив «Воєнавто» близька виїзних воріт, колишній чоловік прийшов без згоди заявниці та забрав дитину. Завдання на реагування - зв`язавшись із заявницею, повідомила, що батько дитину привіз до дому та дитина знаходиться вдома. ?20.11.2020 року батько привіз дитину додому. ?17.12.2020 року поліція не потрібна, [PERSON] прийшов до квартири та знаходився із дитиною протягом години. Завдання на реагування - наряду поліції не потребує, звернулася з метою інформування. ?18.12.2020 року колишній чоловік маючи припис на заборону приходити до квартири, приходив за адресою та забрав з собою доньку. Завдання на реагування - наряд не потрібен, лишає для фіксації. ?20.01.2021 року [PERSON] у відсутність заявниці приходив до квартири, є свідки. Завдання на реагування - поліції не потрібно, звернеться самостійно. ?18.02.2021 року патруль не потрібен, заявниця повідомляє, що [PERSON] , маючи припис приходив та забрав молодшу доньку. Зі слів заявниці, батько має право виховувати дитину, але згідно рішення суду має повідомляти заявницю про те, що забрав доньку. Завдання для реагування - поліція не потрібна, повідомила для фіксації. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтвердила, що телефонуючи до служби «102», вона безпосередньо не була свідком того, що [PERSON] приходив до квартири заявниці, оскільки в цей час перебувала або на роботі, або у дорозі в напрямку квартири - місця свого проживання. Судом встановлено, що всі долучені до матеріалів справ документи на які посилається заявник свідчать про те, що вона зверталася до державних органів з повідомленням домашнього насильства психологічного характеру. Проте, надані докази не містять підтверджуючої інформації вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру відносно заявника. Верховний суд у постанові від 06.02.2020 року у справі за 753/8626/19 висловив позицію, що сам факт неодноразового звернення заявника до різних органів з підстав вчинення щодо заявника психологічного та фізичного домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що вчинено щодо заявника домашнього психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З наданої заявницею відповіді Головного управління Національної поліції у м. Києві УОАЗОР від 22.02.2021 року вбачається, що [PERSON] користується своїми правами як батько дітей. При цьому, заявником не надано доказів того, що [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно дітей та йому встановлено обмежувальний припис щодо нього по відношенню до дітей. Крім того, враховуючи положення ст.. 350-7 ЦПК України та рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року, яким вже було продовжено обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на 4 місяці, а відтак вимога заявника щодо продовження терміну дії встановленого рішенням суду обмежувальний припис строком 6 місяців суперечить ст.. 350-7 ЦПК України. Суд звертає увагу на те, що заявник звертаючись із заявою про продовження обмежувального припису, просить зобов`язати [PERSON] пройти програму «Кривдник», проте вказане зобов`язання не було предметом розгляду Деснянським районним судом м. Києва 02.10.2019 року, а відтак вирішити вказану вимогу в розумінні статті 350-7 ЦПК України неможливо. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що заявником не доведено наявність обґрунтованих підстав для продовження обмежувального припису, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику за наявності обґрунтованих ризиків, заявник вправі звернутись до суду з заявою про винесення обмежувального припису. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed