Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області із зазначеною заявою, в якій вказав, що 29 березня 2014 року він уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції в м.Севастополі Автономної Республіки Крим. [INFO] року його дружина - [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території України, в пологовому будинку №2 м.Севастополь Автономної Республіки Крим, народила доньку, про що було видано медичне свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Оскільки державні органи на території України не визнають документів, виданих на не підконтрольній території, він не може виїхати з тимчасово окупованої території та зареєструвати факт народження дитини у передбаченому законами України порядку. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON], який є його батьком та представляє інтереси заявника відповідно до нотаріально засвідченої довіреності, виданої 02 березня 2016 року строком дії 1 рік, в судовому засіданні підтримав заявлені заявником вимоги та, підтвердивши викладені у заяві обставини, просив суд задовольнити вимоги заявника у повному обсязі. Представник відділу ДРАЦС реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог заявника не заперечувала, оскільки реєстрація факту народження дитини на окупованій території органами РАЦС неможлива. Вислухавши пояснення представника заявника [PERSON] та представника заінтересованої особи [PERSON], дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] та необхідність її задоволення з таких підстав. Відповідно до п.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, міститься у ст. 256 ЦПК України. Так, згідно з п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За змістом абз.1 ч.1 та ч.3 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ч.3 ст.49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до Порядку ведення державного реєстру актів цивільного стану громадян», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1064 від 22 серпня 2007 року, Реєстр - це єдина комп'ютерна база даних про акти цивільного стану, внесені до них зміни і доповнення, видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Реєстру. Згідно з п.6 зазначеного Порядку, внесення до Реєстру відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється реєстратором одночасно із складенням відповідного актового запису цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст.144 Сімейного кодексу України). Згідно із законодавством України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини зареєструвати її народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на батьків відповідальності, встановленої законодавством України. Відповідно до статей 1, 3 та 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 №1207-VII, тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до цього Закону тимчасово окупованою територією, окрім іншого, є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (в редакції Закону № 921-VIII від 24 грудня 2015) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» 18 жовтня 2000 року затверджені Правила №52/5, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940 (далі - Правила). Згідно пункту 3 розділу І Правил (доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства юстиції № 919/5 від 12 червня 2014) у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та пункту 2 глави 1 розділу III Правил підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України №545 від 08 серпня 2006 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року №9. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. Відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Проте на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополь, як вже було зазначено, окупаційною владою всі документи видаються виключно згідно із законодавством Російської Федерації, тому при вирішенні поданої заяви слід керуватися пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил, де вказано, що при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження дитини провадиться на підставі рішення суду про встановлення факту її народження даною жінкою. Судом встановлено, що 29 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції в м.Севастополі Автономної Республіки Крим був зареєстрований шлюб громадян України [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації цього шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (актовий запис №190 від 29 березня 2014 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 29 березня 2014 року зазначеним відділом ДРАЦС). З копії паспорта громадянина України [PERSON] вбачається, що зареєстрованим місцем проживання заявника є [ADDRESS] Ця ж обставина підтверджується і довідкою Кодимської міської ради Одеської області №1459 від 04 лютого 2016 року. [INFO] року [PERSON], перебуваючи у шлюбі із заявником [PERSON], в пологовому будинку №2 міста Севастополь, який розташований на тимчасово окупованій території України, народила дівчинку, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серія 67 №160149, виданим 20 січня 2016 року. Вказаний факт народження [PERSON] дівчинки в місті Севастополь, на тимчасово окупованій території України, підтвердив як сам заявник [PERSON] (в поданій до суду заяві про встановлення факту народження дитини), так і його представник [PERSON] (в судовому засіданні). При зверненні до суду заявником зазначена необхідність встановлення факту народження дитини з метою реєстрації народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Згідно пункту 1 глави 1 розділу III Правил державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до положень Сімейного кодексу України. Зокрема, статтями 145, 146 та 147 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків, їм»я дитини - за згодою батьків, а по батькові дитини - за іменем її батька. Окрім цього, частиною 1 ст.133 СК України передбачено, що якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до пунктів 3 і 4 глави 1 розділу ІІІ Правил державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження, підтверджене одним із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, або місце проживання батьків чи одного з них. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Таким чином, суд встановлені всіх передбачені законом підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved