Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Бранівська сільська рада Горохівського району Волинської області, [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що 20 лютого 2005 року померла його мама. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати, зокрема, земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №086819 від 10 листопада 2003 року. Заявник є спадкоємцем майна померлої матері за законом, однак у вищевказаному державному акті було допущено помилку, так як спадкодавця по батькові помилково зазначили «Ярмолаївна», хоча правильно має бути «Єрмолаївна». Зазначена помилка є перешкодою в подальшому оформленні спадщини. З огляду на це, просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №086819 від 10 листопада 2003 року, який виданий на імя [PERSON] належить [PERSON], яка померла 20 лютого 2005 року. Заявник, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримав повністю, просив задовольнити заяву, а справу слухати у його відсутність. Представник заінтересованої особи Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак скерував до суду письмову заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, щодо задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON] померла 20 лютого 2005 року. Згідно з свідоцтва про народження заявника, останній народився 16 листопада 1958 року. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №086819 від 10 листопада 2003 року спадкодавець значиться як [PERSON]. Довідкою Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 20 грудня 2017 року за №1810 стверджується, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] Вказані спадкоємці прийняли спадщину відповідно шляхом спільного проживання. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту належності правовстановлюючого документу в контексті положень ст.ст.76-80\~ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved