Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу 24/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та розміщені на земельній ділянці площею 419 кв.м., укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно вищевказаного договору купівлі-продажу, заявник набув право власності на 24/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та розміщені на земельній ділянці площею 419 кв.м. У зазначеному правовстановлюючому документі прізвище заявника вказано як « [PERSON] » в той час як у паспорті громадянина України, зазначено « [PERSON] ». На час оформлення зазначеного договору заявник не звертав уваги на правильність написання свого прізвища. На теперішній час вказана помилка створює перешкоди заявнику при розпорядженні своєю власністю, так при зверненні до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вказане майно отримав відмову, оскільки існує помилка у написані прізвища заявника у вказаному договорі. Ухвалою судді від 13.07.2021 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій заяву підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, та у вирішенні питання поклався на розсуд суду. Дослідивши надані суду письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору їх належності та допустимості, суд дійшов переконання про обґрунтованість заяви та необхідність задоволення вимоги заявника з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.10.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Бондаренко В.М. за реєстровим №2887, який також зареєстрований в Херсонському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №53 за №1913 від 09.11.1981 року, [PERSON] , є власником 24/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та розміщені на земельній ділянці площею 419 кв.м. Вказане також вбачається з листа Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 07.06.2021 року за №263. З матеріалів справи вбачається, що у вказаному договорі купівлі продажу від 17.10.1981 року, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », в той час як згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 28.08.1996 року Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Судом також встановлено, що у договорі купівлі продажу від 17.10.1981 року, відповідно до якого заявником придбано у власність 24/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та розміщені на земельній ділянці площею 419 кв.м., наявна помилка при написанні прізвища покупця заявника по справі [PERSON] , у зв`язку з чим, державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності за ним на вказане нерухоме майно, що вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.05.2021 року за №58308928. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у договорі купівлі-продажу від 17.10.1981 року, допущена помилка у написанні прізвища заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.2ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved