Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. Обґрунтовуючи заяву, посилається на те, що [PERSON] є сином від першого шлюбу її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи Д-З., стійкі залишкові явища родової травми, ДЦП у вигляді гіперкінезів епісиндрому з наявністю дизартрії. Через свою хворобу останній не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, обслуговувати себе у побуті, потребує постійної опіки. У судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримав свої вимоги, просила суд задовольнити її заяву в частині визнання [PERSON] недієздатним. В частині призначення її опікуном просила залишити без розгляду, в подальшому має намір встановити опіку, для цього їй необхідний час для зібрання документів. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заява та позиція заінтересованої сторони, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] року. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві від [INFO] року /а.с. 4/. Особа, щодо якої заявлено клопотання про визнання її недієздатною [PERSON], народжений [INFO] року - є сином від першого шлюбу її померлого чоловіка. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Шевченківським районним відділом актів цивільного стану в м. Києві /а.с. 6/. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Встановлено, що з народження [PERSON] є інвалідом дитинства І групи, що відображено у висновку лікарської комісії /а.с.7/. З висновку лікарської комісії медичного закладу від 19 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду в зв'язку з втратою здатності до самообслуговування, спілкування, контролювання своєї поведінки /а.с. 7/. Згідно висновку Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 149 від 14.03.2017 року, в якому зазначено, що [PERSON] страждає хронічним психічним розладом у вигляді Помірної розумової відсталості (F71.0) за своїм психічним станом у даний час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над ним опіки /83-84/. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Згідно ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 6 -7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. На підставі викладеного, суд вважає, що заява в частині визнанням [PERSON] [INFO] р. н., недієздатним, оскільки він страждає на стійкий психічний розлад, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки підлягає задоволенню. Вимоги про встановлення опіки над [PERSON] за заявою заявника [PERSON] на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишити без розгляду.

Outcome: approved