Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що її донька [PERSON] [INFO] року, знаходячись в м. Луганськ, Луганської області, на тимчасово окупованій території України в КУ «Луганська багатопрофільна лікарня № 3 м. Луганська» народила доньку, про що нею було отримано медичне свідоцтво про народження. При зверненні до Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народження дитини заявнику було відмовлено, оскільки медичне свідоцтво про народження видане на тимчасово непідконтрольній Україні території та не створює правових наслідків, а тому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту народження дитини на підставі ст. 317 ЦПК України. Отримати медичне свідоцтво встановленого зразка на даний час неможливо. Встановлення факту народження дитини необхідно для державної реєстрації її народження в органах РАЦС. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Судом встановлено, що згідно копії обмінної карти породіллі [PERSON], фотографій матері з дитиною, копії дублікату медичного свідоцтва про народження № 173 від 27.04.2017 року, виданого КУ «Луганська багатопрофільна лікарня № 3 м. Луганська», [INFO] року [PERSON], [INFO], яка, згідно паспорту, є громадянкою України, народила у м. Луганську, Луганської області дитину жіночої статі вагою 3200,00 г. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 14.08.2018 року Нікольським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON], народилась [INFO] року, матір'ю в свідоцтві про народження зазначена [PERSON] Відповідно до копії листа Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 123/15.47-102 від 14.08.2018 заявник [PERSON] зверталась для державної реєстрації факту народження дитини, але в задоволенні заяви було відмовлено, т.щ. надані документи, щодо підтвердження факту народження дитини не відповідають формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Судом встановлено, що встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження встановленого зразку. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно до ч.1 ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Таким чином, при тому, що [PERSON], яка є громадянкою України, не має можливості іншим способом захистити своє право, з метою захисту її законних прав і інтересів та новонародженої дитини, яка має бути зареєстрована невідкладно після народження і з моменту народження має право на ім'я та набуття громадянства, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження [INFO] року в місті Луганську, Луганської області [PERSON] дитини жіночої статі вагою 3200 г. Відповідно до ст. 317 ч.4.ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved