Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців з визначенням переліку тимчасового обмеження його прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою від 03.03.2021 року у справі відкрито провадження і призначено судовий розгляд. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд заяви без особистої її участі у зв`язку з обмеженнями щодо запобігання розповсюдженню коронавірусу. [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд заяви, шляхом направлення судової повістки, у судове засідання не з`явився. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.350-5\~ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаних осіб. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали\~справи у\~їх сукупності,\~з`ясувавши фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтується заява,\~суд дійшов\~висновку,\~що заява\~підлягає задоволенню\~ виходячи\~з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.07. 1985 року по 21.05. 2019 року. При цьому, згідно виписки з історії хвороби №13843, 21.08. 2013 року, [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисканням гострою субдуральної гематомою справа, дислокаційний синдром, забій м`яких тканин обличчя. Також, неодноразово- 23.08.2013 року, 26.12.2015 року,19.02.2021 року, 27.02.2021 року [PERSON] зверталась до поліції із заявами про погрози з боку [PERSON] та у зв`язку з його неправомірними діями щодо неї. Відносно [PERSON] 03.10.2020 року працівниками поліції було винесено обмежувальний припис строком на два дні. Крім того, 16.10.2020 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було винесено обмежувальний припис стосовно [PERSON] , визначено заходи тимчасового обмеження строком на три місяці. Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`ю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Вказаною статтею також визначено, що кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Частиною 2\~ст. 3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). У відповідності до ст. 350-6 ЦПК\~України розглянувши\~заяву про\~видачу обмежувального\~припису,\~суд ухвалює\~рішення про\~задоволення заяви\~або відмову\~в її\~задоволенні.\~У разі\~задоволення заяви\~суд видає\~обмежувальний припис\~у вигляді\~одного чи\~декількох заходів\~тимчасового обмеження\~прав особи,\~яка вчинила\~домашнє насильство,\~передбачених Законом\~України «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» на строк від одного до шести місяців. Частиною 2\~статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про\~видачу обмежувального\~припису або\~про відмову\~у видачі\~обмежувального припису\~приймається на\~підставі оцінки\~ризиків (оцінювання\~вірогідності продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства,\~настання тяжких\~або особливо\~тяжких наслідків\~його вчинення,\~а також\~смерті постраждалої\~особи)\~(ч.3 ст. 26 цього Закону). Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». З урахуванням наданих суду доказів, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК\~України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч.4 ст. 350-6 ЦПК\~України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved