Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], батька її доньки - [PERSON], уродженця м.Донецька, який помер [INFO] в м.Донецьк Донецької області. В обґрунтування заяви покликається на те, що є матір'ю [PERSON], [INFO], яка проживає з нею за адресою: [ADDRESS] та взята на облік як внутрішньо переміщена особа. [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON] Зазначає, що шлюб, укладений із ним, розірвано. Оскільки м.Донецьк є тимчасово окупованою територією України, то видане органами на його території свідоцтво про смерть є нікчемним та не створює правових наслідків. Вказує, що факт смерті [PERSON] їй необхідно встановити для захисту прав їх спільної доньки. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, дала пояснення аналогічні змісту заяви, просить таку задоволити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. [INFO] року [PERSON] народився у місті Донецьк, що стверджується копією його паспорта Серія [NUMBER] З свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] випливає, що 08 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після одруження «[PERSON]». Шлюб розірвано рішенням Петровського районного суду м.Донецька від 14.12.2010. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 21.03.2015, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. [INFO] [PERSON] помер від тромбоемболії легеневої артерії, тромбозу глибоких вен нижньої артерії, що підтверджується довідкою про причину смерті до форми №106/у №2902, виданої для поховання, від 03.08.2018. З копії трудової книжки [PERSON], серія [NUMBER], заведеної 01.03.1982, випливає, що робота [PERSON] припинена у зв'язку із його смертю [INFO]. 03.08.2018 Петровським відділом РАЦС м.Донецька видано свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] Як вбачається із довідок № 0000230677 та №45 від 07.06.2017, [PERSON] та [PERSON] відповідно є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України, зареєстроване місце проживання яких [ADDRESS], фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно до ст.ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно наказу Мін'юсту від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Зважаючи на те, що заявник не може у встановленому законом порядку зареєструвати факт смерті [PERSON], батька [PERSON], тому що отримане нею свідоцтво про смерть видане органом, що діє на тимчасово окупованій території Україні, не має на території України юридичної сили, з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини в інтересах якої діє заявник, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити та встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м.Донецьк Донецької області. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved