Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що з вересня 2003 року по червень 2004 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. У жовтні 2003 року завагітніла. В червні 2004 р. [PERSON] було заарештовано за вчинення кримінального правопорушення, та відносно нього було застосовано запобіжний захід тримання під вартою. [INFO], коли [PERSON] знаходився під вартою, заявниця народила сина - [PERSON]. Коли народився син, [PERSON] знаходився під вартою та визнати своє батьківство і подати, передбаченому ст. 126 Сімейного кодексу України, заяву до органів реєстрації громадянського (цивільного) стану не мав можливості. 15 липня 2004 року заявниця зареєструвала народження сина у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривий Ріг, актовий запис № 364. Його ім'я та по батькові у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У книзі реєстрації народжень запис про батька дитини було вчинено за вказівкою матері. В 2004 році, [PERSON] було засуджено до семи років позбавлення волі. В листах, [PERSON] не заперечує, що [PERSON] є його син, постійно піклувався про нього. У червня 2009 року, за сумлінну поведінку, його умовно-достроково звільнили від відбуття покарання. Після того, як [PERSON] було звільнено з кримінально-виконавчої установи, він та заявниця почали мешкати однією сім'єю. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, утримував сина, надавав матеріальну допомогу на його утримання. Разом з сином, у червні 2009 року, їздив в м. Сарни та с. Стрельск Сарнянського району до його родичів - рідної сестри [PERSON], яка може підтвердити факт батьківства. Обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини. Однак спільне життя з [PERSON] не склалося, що привело до розпаду сім'ї. В серпні 2017 року, заявниці стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] Встановлення зазначеного факту необхідно для призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника. У зв'язку з викладеним, заявниця просить суд встановити, що має юридичне значення, факт батьківства, [PERSON] відносно [PERSON]; внести відповідні зміни до актового запису про народження. До початку судового засідання від заявника та її представника [PERSON] надійшли заяви про можливість розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні вимог наполягають. Від заінтересованих осіб, кожного окремо, надійшли заяви про можливість розгляду справи у їх відсутність. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відомості про батька у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 58). [PERSON], якого заявниці вважає батьком свого сина, перебував під вартою з 03.07.2004 року та був засуджений вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2004 року до 7 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 53-57). Крім того, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка ї утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Встановлення зазначеного факту заявниці необхідно для призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки є доведеними та підтвердженими письмовими матеріалами справи. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved