Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , державного акту на право приватної власності на землю IV-XC №020067 від 08 вересня 2000 року. Позовні вимоги заявник [PERSON] обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 9,25 га, кадастровий № 6521584400:04:001:0325 яка розташована на території Самійлівської сільської ради Верхньорогачивського району Херсонської області. При оформленні договору суперфіція земельної ділянки, працівники реєстраційної служби відмовляють заявнику у реєстрації договору, так як у державному акті на право приватної власності на землю IV-XC №020067 від 08 вересня 2000 року, прізвище не співпадає з іншими правовстановлюючими документами. Правильне написання прізвища, « [PERSON] », а в державному акті на право приватної власності на землю є помилка: замість правильного прізвища « [PERSON] », вказане - « [PERSON] ». На підставі вищевикладеного, оскільки є розбіжності щодо написання прізвища, заявник змушений був звернутись до суду, щоб встановити належність йому вищевказаного документа. Ухвалою суду від 20.05.2020 року відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 12.06.2020 року з викликом учасників справи. В судове засідання, призначене на 12.06.2020 року сторони не з`явились. Від заявника [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про слухання заяви за його відсутності. Просить задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служби Верхньорогачицького районного управління юстиції Херсонської області у судове засідання не з`явився. 09.04.2020 року від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника за матеріалами, наявними в справі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, врахувавши думку сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до вимог статті 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-XC №020067 від 08 вересня 2000 року, посвідченого головою Самійлівської сільської Ради народних депутатів Луценко О.П., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 454, заявнику [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 9,25 гектарів в межах згідно з планом /а.с.4/. На початку вищезазначеного акту та далі по тексту прізвище заявника вказано як « [PERSON] », а ім`я та по батькові - [PERSON] . Як вбачається з копії паспорта [NUMBER] , виданого 17 листопада 1998 року Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізької області, прізвище заявника вказано, як « [PERSON] » /а.с.5/. Також як « [PERSON] » прізвище заявника вказано у копії витягу з Державного земельного кадастру НВ-6503543642018 від 05.02.2018 року /а.с.7/. На час оформлення зазначеного Державного акту заявник не звертав уваги на правильність написання свого прізвища і лише після необхідності оформлення документів щодо договору суперфіція виявив наявність помилки по всьому тексту Державного акту, яка перешкоджає йому використовувати свою власність на свій розсуд, так як він не може оформити договір суперфіція належної йому земельної ділянки. Різниця у написані прізвища заявника у одну літеру, є наслідком довільного перекладу його прізвища з російської на українську мову. Встановити факт належності державного акта в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням заявник не має змоги. Встановлення цього юридичного факту має для заявника суттєве юридичне значення і необхідно для подальшого вільного розпорядження своїм майном. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, оскільки у судовому засіданні викладені заявником факти знайшли своє повне підтвердження, суд вважає за можливе заявлені вимоги задовольнити, встановити факт належності правовстановлюючого документу заявнику у судовому порядку.

Outcome: approved