Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Заявник [PERSON] міська Рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на ті обставини, що квартира [ADDRESS] (Артема) в м.Маріуполі, згідно свідоцтва про право власності на житло №28456 від 12.01.2004 року, належала за життя на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], які померли відповідно 10.02.2007 року та 23.04.2015 року. У вказаній квартирі вони були зареєстровані і проживали до часу смерті. З дня їх смерті по теперішній в квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований. За чинним законодавством у такому разі суд визнає спадщину відумерлою. У зв'язку, з чим заявник вимушений звернутися до суду, який просить визнати вказану квартиру, як відумерлу спадщину. Представник заявника, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд вимоги заяви задовольнити на наведеними в ній підставами. На думку суду неявка представника заявника в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як мається достатньо даних для вирішення правових відносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадку. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] бюро технічної інвентаризації, 3.02.2004 року за реєстровим номером 4589651, на підставі свідоцтва про право власності №28456 від 12.01.2004 року, виданого Управлінням міського майна, зареєстроване право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (Артема) в м.Маріуполі, за кожною на ? частину. За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, станом на 3.08.2016 року право власності на вказану квартиру, як і раніше зареєстроване за [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Згідно актових записів про смерть: - №336 від 11.02.2010 року, [PERSON] померла 10.02.2010 року; - №998 від 27.04.2015 року, [PERSON] померла 23.04.2015 року. За особистим рахунком №147 у квартирі [ADDRESS] (Артема) в м.Маріуполі останніми особами значились зареєстрованими: - [PERSON], [INFO], з 9.01.1981 року по 2.03.2010 року; - [PERSON], [INFO], з 4.05.1994 року по 15.05.2015 року. За даними Першої маріупольської державної нотаріальної контори, Другої маріупольської державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлої [PERSON] відсутня. Щодо майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа №703/2010, із заявою про прийняття спадщини звернулася 27.07.2010 року її донька [PERSON]. Крім того відсутні данні про складання за життя заповітів вказаними особами. Згідно акту ЖКП «Жилкомплекс» від 18.06.2015 року в спірній квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований. При вказаних обставинах, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як відсутні спадкоємці спадщини померлих, як за заповітом, так і за законом, і з часу відкриття спадщини минув значний час, тому суд визнає спадщину [PERSON], [PERSON] відумерлою.

Outcome: approved