Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, в якій зазначила що 23 грудня 2015 року померла її донька [PERSON], [INFO], уродженка м. Луганська Луганської області. На день смерті вона мешкала та була зареєстрована: [INFO]. Про факт смерті свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 291 (форма 106/0, затверджена Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року, за № 545), яке видане Донецьким обласним протипухлинним центром 23 грудня 2015 року. Причиною смерті є рак яєчників. Після поховання вона звернулась до Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції з проханням зареєструвати смерть доньки та видати відповідне свідоцтво про смерть. Однак у звязку з невідповідністю виданого лікарського свідоцтва про смерть на тимчасово окупованої території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, їй було відмовлено в усному порядку в отриманні свідоцтва про смерть. На даний момент вона є спадкоємицею померлої доньки та має намір оформити спадщину після її смерті, однак відсутність свідоцтва про смерть є перешкодою у цьому. [PERSON] п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської області тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької і Луганської області, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Також, просить суд врахувати, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року за № 246/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Луганської області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. [PERSON] цього наказу всі органи влади та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та здійснити перереєстрацію. Всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не пройшли перереєстрацію, з 1 грудня 2014 року вважаються недійсними. Положення цього нормативного акту кореспондується з ст.. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою вищезазначеної статі, є недійсними і не створює правових наслідків. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть, фельдшерська довідка про смерть, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті в певний час. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO] ,уродженки [INFO], що мешкала [ADDRESS] ,яка померла 23 грудня 2015 року у м. Донецьк. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, в заяві просить суд розглядати справу за її відсутністю . Представник заінтересованої особи Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції до суду не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, справу просить розглянути на розсуд суду (а.с.29-30). Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, вважає за необхідне задовольнити подану заяву, оскільки встановлено наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника про встановлення факту смерті її доньки [PERSON]. Зокрема викладені в заяві пояснення заявника [PERSON] про настання смерті її доньки [PERSON] підтверджуються накладною №15 від 25 грудня 2015 р., виданою в установленому законодавством порядку , згідно якої заявник [PERSON] понесла затрати на придбання речей на проведення поховання.(а.с.18, 19). Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, згідно якого заявник є матірю [PERSON] (а.с.12). Водночас суд вважає недопустимим доказом та не бере до уваги надане в матеріали справи лікарське свідоцтво про смерть № 291 , яке видане Донецьким обласним протипухлинним центром 23 грудня 2015 року, оскільки воно не завірене в установленому законом порядку та видане на території непідконтрольній українській владі , з приводу чого заявнику було відмовлено органом державної реєстрації актів цивільного стану в державній реєстрації смерті( а.с.9). [PERSON] Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розяснень з окремих питань застосування норм цивільного законодавства в умовах проведення антитерористичної операції за вих..№ 9-524/0/4-15 від 02.04.2015 судам надано розяснення , що можливість використання в якості доказів у справі документів , які видані недержавними органами та організаціями , що знаходяться на тимчасово неконтрольованих територіях , залежить від того чи здійснюють вони свою діяльність у порядку , передбаченому Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ». При здійсненні оцінки правового статусу документів, виданих державними установами , які повинні були переміститися із зони АТО , але фактично не здійснили такого переміщення , судам слід керуватись положеннями ч.2 ст.19 Конституції України , якою передбачено , що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України. В будь-якому разі під час вирішення питання щодо можливості використання таких документів у якості доказів по справі , судам необхідно враховувати загальні положення цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів ( ст..58,59 ЦПК). [PERSON] ст.. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. [PERSON] до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядує справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. [PERSON] Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року справи, підсудні Ленінському районному суду м. Луганська розглядаються Сватівським районним судом Луганської області. [PERSON] ст..257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України , визначеній Верховною Радою України , підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України , визначеній Верховною Радою України , може бути оскаржено в загальному порядку , встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved