Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, заінтересовані особи: [PERSON] , Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», в подальшому подала уточнену заяву в якій просить суд встановити факт належності їй Договору дарування від 08.02.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 692 та встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 04.08.1993 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 15.11.1996 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Після звернулася до Саксаганського РВ КМУ УМВС України для оформлення нового паспорту у зв`язку зі зміною прізвища. Під час виготовлення паспорту серії [NUMBER] було допущено описку в написанні її прізвища та було зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». 08.02.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. посвідчено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував їй квартиру [ADDRESS] . Однак в Договорі її прізвище вказано « [PERSON] », замість вірного [PERSON] , оскільки її особу було встановлено на підставі раніше виданого паспорту. Крім того, начальником відділу кадрів у зв`язку з тим, що вона змінила прізвище внесено виправлення в трудову книжку та вказано її прізвище російською мовою як « [PERSON] ». В липні 2020 року вона звернулася до Державної міграційної служби України з заявою про виправлення описки в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , вказавши її прізвище як зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу. 14.08.2020 року вона отримала паспорт громадянина України № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Вважає, що причина неправильного написання її прізвища у одну літеру виникла у зв`язку із неправильним переведенням прізвища з російської на українську мови. Для подальшого розпорядження своїм майном та пред`явлення до відповідних органів своєї трудової книжки вона звернулася до суду з даною заявою Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року заінтересованій особі було відмовлено у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі та залишено без розгляду уточнену заяву [PERSON] про встановлення факту належності правоустановлючого документу в частині вимог про встановлення факту належності договору дарування від 08.02.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. В подальшому судом розглядалась заява [PERSON] , заінтересована особа Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», про встановлення факту належності документу - трудової книжки. Заявник [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» до суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення заяви. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 04.08.1993 рокувстановлено зміна прізвища у зв`язку із укладенням шлюбу, а саме з « [PERSON] » (мовою оригіналу) на « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, встановлено, що 15 листопада 1996 року мі [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 695. Після укладення любу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с. 13). З наданої копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , вбачається що паспорт виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я [PERSON] (а.с. 20.) Відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 11-12). Згідно листа в.о. головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» [PERSON] від 03.1.2020 року, вбачається, що виправлення прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » не має жодних підстав (а.с. 27). Допущення помилки в зазначенні прізвища заявниці в трудовій книжці в подальшому перешкоджає заявниці звернутися до відповідних органів, тому виникла потреба у встановленні факту належності правовстановлюючого документу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», від 31.03.1995 № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 04.08.1993 року. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved