Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті свого батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Донецьк, який помер [INFO] у місті Донецьк Донецької області, Україна. В обґрунтування заяви він зазначив, що [INFO] у місті Донецьк Донецької області, Україна, помер його батько - [PERSON] , про що 01 серпня 2017 року видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) йому було відмовлено в державній реєстрації смерті батька, оскільки ним було пред`явлено лікарське свідоцтво про смерть № 232 видане ЦМКЛ №16 м. Донецька від 01 серпня 2017 року видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті батька йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Заявник - [PERSON] та його представник - адвокат Ткаченко А.В. в судове засідання не з`явилися, у заяві просили розглянути справу без їхньої участі. Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій територій України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої територій, відповідно ч.1 ст.317 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] - батько [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 06 липня 1971 року. [INFO] у місті Донецьк Донецької області, Україна, [PERSON] помер, про що 01 серпня 2017 року Калінінським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Причина смерті - рак ампули прямої кишки (довідка про причини смерті до форми № 106 /у № 232 від 01 серпня 2017 року). 12 січня 2021 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заявнику було відмовлено в державній реєстрації смерті батька, оскільки ним було пред`явлено лікарське свідоцтво про смерть № 232 видане ЦМКЛ №16 м. Донецька від 01 серпня 2017 року видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батько заявника - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на тимчасово непідконтрольній Україні території у місті Донецьк Донецької області. Після його смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка, а отримане свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Калінінським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, який розташований на непідконтрольній території України, не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Встановлення факту смерті [PERSON] , заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.1-3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Беручи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті [PERSON] для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка, та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved