Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: -заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до будь-якого місця фактичного проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , в тому числі і за адресою притулків для осіб, що постраждали від домашнього насильства, інформація про місцезнаходження яких є інформацією з обмеженим доступом для кривдників; -заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до місць частого відвідування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , а саме за адресами: [ADDRESS] (адреса громадської організації «Марті-клуб»; 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Ріжкова, 71-а (адреса тривалого місця мешкання заявниці та спільних з заінтересованою особою дітей, де залишилися речі останніх); [ADDRESS] (адреса останнього місця мешкання заявниці та спільних з заінтересованою особою дітей, де залишилися речі останніх); 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Робоча, 24-а (адреса центру ресоціалізації матері та дитини «Нова Я»); -заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON], якщо я вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; -заборонити Мусаєву [PERSON] -огли вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис заявник просить видати строком на 6 (шість) місяців. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що з 2012 року з кривдником [PERSON] проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з яким мають спільних дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] . Заявник зазначає, що починаючи з 2019 року її життя стало нестерпним: [PERSON] почав систематично проявляти стосовно заявника та їх спільних малолітніх дітей безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися на їх адресу нецензурною лайкою; вживати алкогольні напої, психотропні та наркотичні речовини, під дією яких неодноразово завдавав заявнику тілесних ушкоджень, обрізав волосся та примушував до акту сексуального характеру без її згоди; почав вести аморальний спосіб життя, псувати особисті речі, обмежувати у пересуванні тощо, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували психологічне, економічне, сексуальне та фізичне домашнє насильство як стосовно заявника, так і стосовно спільних із [PERSON] дітей. Крім іншого, заявник зазначає, що прояви домашнього насильства з боку [PERSON] відносно неї та спільних малолітніх дітей були систематичними, проте, через постійний контроль останнього щодо заявника, численні відібрання засобів телефонного зв`язку, не всі зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку. Заявник стверджує, що ані наявність протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, ані наявність термінового заборонного припису стосовно [PERSON] , ані наявність постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП, ані ймовірність настання відповідальності за вчинені адміністративні та кримінальні правопорушення, не впливають належним чином на [PERSON] та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо заявника та щодо їх спільних із кривдником дітей. Заявник наголошує на тому, що [PERSON] продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо неї та її спільних дітей. Це, зокрема, проявляється у наступному: - [PERSON] обмежує пересування заявника та їх спільних дітей шляхом примусового закриття у місці їх спільного мешкання; - [PERSON] завдає заявнику тілесних ушкоджень, зокрема, востаннє завдав різаних ран в області грудної клітки, плічових та колінних суглобів; - [PERSON] Відаді-оглинеодноразово голив голову заявнику, чим вщент знищував волосяний покрив на голові останньої; - [PERSON] не надає коштів на утримання членів своєї сім`ї: не надає коштів на харчування, одяг, лікування, забезпечення їх базових побутових потреб, ховає грошові кошти від заявниці; - [PERSON] змушує заявника вступати у статевий зв`язок без згоди останньої; - [PERSON] забороняє їх спільним із заявником дітям відвідувати дошкільні навчальні заклади з невідомих мотивів; - [PERSON] -оглизабороняє спілкуватись заявнику з будь-ким шляхом відбирання засобів телефонного зв`язку; - [PERSON] в присутності спільних із заявником дітей виражається на адресу останньої нецензурною лайкою; - [PERSON] в присутності їх спільних із заявником дітей погрожував останній фізичною розправою та залякував. Вищевказані протиправні дії [PERSON] відносно заявника та спільних малолітніх дітей сприяли тому, що остання разом з дітьми вимушена переховуватися в притулках для осіб, які постраждали від домашнього насильства. Малолітні діти заявника та заінтересованої особи неодноразово ставали як і жертвами домашнього насильства, так і його очевидицями, а тому наказами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 23, № 24, № 25 від 18.10.2019 року їх поставлено на облік які таких, що постраждали від домашнього насильства. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, додатково зазначивши, що наразі інформація щодо місцезнаходження заявника з малолітніми дітьми в неї відсутня. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про видачу обмежувального припису просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки судові не повідомив. Представник заінтересованої особи управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі радив судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи доказами, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти). З огляду на наведене вище, на думку суду, необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню. Заявник має обґрунтувати необхідність видачі обмежувального припису. Із змісту ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною 1 ст. 13 цього ж кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 цієї ж статті, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (Фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Статтею 77 цього ж кодексу передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Заявник на підтвердження вчинення [PERSON] -огли протиправних дій надала копію постанови Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Даною постановою [PERSON] , враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують відповідальністю, враховуючи факт, що правопорушник вибачився перед потерпілою, а також малозначність скоєного правопорушення, звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. 18.10.2019 року до заінтересованої особи [PERSON] були застосовані заходи термінового заборонного припису у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] строком на одну добу,що підтверджується копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії [NUMBER] , у зв`язку із скоєнням психологічного насильства, та складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується копією листа Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21.10.2019 № 45.16161. З письмових пояснень, наданих заявником та заінтересованою особою 18.10.2019 року в управлінні-службі у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, вбачається, що виниклий між ними 18.10.2019 конфлікт вичерпано (а.с. 22, 23). Інших належних доказів на підтвердження існування домашнього насильства відносно заявника [PERSON] , суду не надано. На підтвердження вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до дітей заявник посилається на те, що діти перебувають на обліку управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Дані обставини підтверджуються відповідними наказами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 17-19). Проте, суд вважає, що зазначені обставини не можуть свідчити про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , де заінтересовані особи: [PERSON] , управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про видачу обмежувального припису. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed