Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] [INFO] є батьком заявника [PERSON] [INFO]. Свої вимоги заявник мотивує наступним: 19 лютого 1924 року у Польському костелі с. Стремінь було зареєстровано шлюб між батьками заявника громадянкою [PERSON] (Пантелеймонівною)[INFO] та громадянином [PERSON] [INFO], що підтверджується викопіюванням з костельної книги с. Стремінь від 03.08.2017р. Протягом тривалого часу після реєстрації шлюбу подружжя проживало разом в Україні на території села Стремінь, вело спільне господарство, було пов'язане спільним побутом, мало взаємні права і обов'язки щодо один одного, однак у 1944році, батько заявника [PERSON], через переслідування польського населення радянською владою був вимушений покинути свою вагітну дружину та виїхати проживати до Польщі. При цьому шлюб між ними розірвано не було та вони продовжували підтримувати зв'язок. [INFO] року народився їх син [PERSON] ([PERSON]) - заявник по справі, про що виконавчим комітетом Стреміньської сільської ради Сокальського району Львівської області,в книзі записів актів громадського стану про народження, від 29.07.1945р. було зроблено відповідний актовий запис № 16. При реєстрації народження заявника в графі мати була зазначена [PERSON] ([PERSON]) за національністю Українка та з її слів, для збереження життя дитини в графі батько був зазначений [PERSON] - дідо заявника, так як за радянських часів визнати свою національну приналежність, чи приналежність своїх дітей, а також свій зв'язок з іншою не радянською державою було небезпечно, крім того дійсний батько заявника [PERSON] при реєстрації народження дитини присутній не був, а тому інформація про батька дитини в актовому записі зазначалася зі слів матері. Після того як сину виповнилося 3 роки мати виїхала до батька, заявник лишився проживати в Україні, його виховував рідний дядько, брат матері, а батьки постійно проживали в Польщі, повернутися в Україну не мали можливості, однак постійно підтримували зв'язок зі своїм сином, та сім'єю що залишилися проживати в Україні, згодом померли - батько [INFO], мати - [INFO] та були поховані в родинному похованні в Польщі. На момент смерті батька заявнику виповнилося 15 років, а тому за життя батька він не мав можливості внести зміни в актовий запис про своє народження зазначивши в графі «батько» дійсні дані про батька. Відповідно до законодавства України, що діяло на момент реєстрації народження заявника походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Батько і мати які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народження за заявою будь-кого з них. На час виникнення вищезазначених правовідносин діяв Указ Президії ВРУ «Про реєстрацію актів громадянського стану у Волинській, Дрогобицькій, Львівській, Ровенській, Станіславській та Тернопільській областях України» від 16.04.1940р., за яким церковні шлюби визнавались, якщо вони були укладені до 05.05.1940р. Зважаючи на вищевказане, церковний шлюб прирівнювався до зареєстрованого шлюбу. Кодекс законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР від 31.05.1926р., встановлював, що тільки юридично оформлений шлюб породжує права та обов'язки подружжя і під страхом недійсності повинен бути зареєстрований в органах ЗАГС. Однак в органах ДРАЦС відсутня інформація про державну реєстрацію шлюбу між батьками заявника, що дає підставу припускати, що саме через відсутність державної реєстрації шлюбу мати заявника не змогла зареєструвати народження дитини з зазначенням даних дійсного батька дитини,а вказала ім'я батька дитини - [PERSON], тобто ім'я свого батька. Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 17 серпня 2017 року було повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] в якому по-батькові заявника змінено з [PERSON] на [PERSON]. Так як після смерті батька внести зміни в актовий запис про народження дитини, через орган що видав свідоцтво неможливо, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батько дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Встановлення факту батьківства заявнику необхідне для визначення свого походження від дійсного батька та внесення відповідних змін у правовстановлюючі документи про його народження. В судове засіданні заявник [PERSON] не прибув однак надав заяву про розгляд справи у його відсутносі та те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи відділу ДРАЦС в судове засідання не прибула, однак надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Відповідно до свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] (мати) та [PERSON] - (батько). Згідно до документа виданого Центральним державним історичним архівом України вбачається, що [PERSON] народжений [INFO] у [ADDRESS] [INFO] року. В судовому засіданні встановлено, що при реєстрації народження заявника в графі мати була зазначена [PERSON] ([PERSON]) за національністю Українка та з її слів, для збереження життя дитини в графі батько був зазначений [PERSON] - дідо заявника, так як за радянських часів визнати свою національну приналежність, чи приналежність своїх дітей, а також свій зв'язок з іншою не радянською державою було небезпечно, крім того дійсний батько заявника [PERSON] при реєстрації народження дитини присутній не був, а тому інформація про батька дитини в актовому записі зазначалася зі слів матері. За таких підстав, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved