Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій прохає встановити факт смерті, посилаючись на те, що 17.01.2017 року померла його мати [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [INFO], однак отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі, пояснив, що [PERSON] була його рідною матірю, яка дійсно проживала на окупованій території, де і померла. Коли він звернувся до Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для проведення державної реєстрації смерті матері, йому було відмовлено у проведенні даної дії, оскільки ним було надано лікарське свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також зазначив, що встановлення даного факту йому потрібно для реєстрації смерті матері. Представник заінтересованої особи Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В ст.55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, вислухавши пояснення заявника, суд прийшов до наступного. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №8 від 17.01.2017 року, виданого філією «Успенська амбулаторія» смт. Успенка, Лутугінський район, Луганська область, [PERSON] померла 17.01.2017 року за адресою: вул.Комсомольська,67, сел. Успенка, Лутугінський району, Луганська область, причина смерті «хронічна серцево-судинна недостатність ІІІ ступені, ішемічна хвороба серця на фоні гіпертонічної хвороби». За правилами ст.1,9,17,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надане заявником лікарське свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті [PERSON], видане органом державної влади, який створений всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 15.03.2018 року №791/15.9-04-04, Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області заявнику [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] в зв'язку з тим, що пред'явлене заявником лікарське свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Однак, зважаючи на те, що заявник [PERSON] не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Встановлення факту необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті матері. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved