Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про продовження дії обмежувального припису. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 17.04.2018 року шлюб між ними було розірвано. Від зазначеного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами припинені у липні 2016 року, останні не проживають однією сім`єю, але [PERSON] продовжував приходити і спілкуватись з дитиною. Після його спілкування з донькою остання знаходиться у незадовільному психоемоційному стані, розповідає про якісь ігри між нею та заінтересованою особою, що у них є секрет. Через деякий час заявник помітила, що [PERSON] поводить себе дивно відносно спільної доньки, про що намагалася поговорити з [PERSON] , однак останній погрожував їй фізичною розправою, що забере дитину, а її саму відправить до психіатричної лікарні. Всі розбещенні дії [PERSON] проти доньки повторюються вже майже рік. Заявник зверталася до Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області та Територіального управління Державного бюро розслідувань із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, але вказані установи лише відписувались про перевірку матеріалів. Територіальним управлінням ДБР 24.06.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення відносно [PERSON] , зареєстровані за № 62020050000001290, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 156 КК України. [PERSON] вважає, що буде розумним та безпечним для дитини та для заявника обмежити у спілкуванні з [PERSON] до виявлення всіх обставин та проведення експертиз. В своїй заяві заявник просила суд продовжити дію обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців для забезпечення безпеки малолітньої [PERSON] та [PERSON] , встановивши наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] : заборонити [PERSON] перебувати за місцем проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] перебувати за місцем навчання малолітньої доньки [PERSON] - Вугледарський НВК «Мрія»; заборонити [PERSON] наближатись на відстань 500 метрів за місцем проживання, у будь-яких громадських місцях до [PERSON] та малолітньої [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та малолітньою [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з [PERSON] та малолітньою [PERSON] . До початку судового засідання заявник [PERSON] подала до суду заяву про уточнення своїх вимог, в якій просила суд продовжити дію обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців для забезпечення безпеки малолітньої [PERSON] , встановивши наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] : заборонити [PERSON] перебувати за місцем проживання малолітньої [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] перебувати за місцем навчання малолітньої доньки [PERSON] - Вугледарський НВК «Мрія»; заборонити [PERSON] наближатись на відстань 100 метрів за місцем проживання, у будь-яких громадських місцях до малолітньої [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з малолітньою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з малолітньою [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в заяві про продовження дії обмежувального припису. Додатково зазначила, що дитина [PERSON] після спілкування з [PERSON] стає емоційно напруженою, збудженю, погано спить вночі та потребує психологічної допомоги. Заявник просила суд продовжити дію обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців для забезпечення безпеки малолітньої [PERSON] , встановивши наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] : заборонити [PERSON] перебувати за місцем проживання малолітньої [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] перебувати за місцем навчання малолітньої доньки [PERSON] - Вугледарський НВК «Мрія»; заборонити [PERSON] наближатись на відстань 100 метрів за місцем проживання, у будь-яких громадських місцях до малолітньої [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з малолітньою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з малолітньою [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом телефонного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна телефонограма. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, вислухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно із п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно із ч. 4-5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Частиною 2 ст. 350-6 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Стаття 350-7 ЦПК України передбачає, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.12.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.9). Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 17.04.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до актів про фактичне проживання № 14 від 08.02.2021 року, довідки № 13 від 08.02.2021 року, виданих ОСББ «Надія-Вугледар», [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.23, 24). Заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №12 від 08.02.2021 року, виданою ОСББ «Надія-Вугледар» (а.с.24). Згідно довідок № 119 від 31.07.2020 року та № 29 від 08.02.2021 року, виданих Вугледарським навчально-виховним комплексом «Мрія» (загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад), [PERSON] навчається в 1-В класі Вугледарського НВК «МРІЯ» (а.с.25). Відповідно до копії довідки Перинатального центру від 20.06.2020 року заявник звернулася з підозрою щодо розбещення доньки [PERSON] , 2013 року народження, вітчимом. На момент звернення загрози життю дівчинки не було. Визначено, що необхідний огляд судового медика та дитячого психолога (а.с.22). [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами щодо можливих неправомірних дій з боку [PERSON] по відношенню до їх доньки, які були розглянуті, що підтверджується листами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с.12-21). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 62020050000001290 від 24.06.2020 року було внесено відомості 24.06.2020 року до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 156 КК України за заявою [PERSON] . В заяві зазначено, що її колишній чоловік [PERSON] , який є працівником поліції та перебуває на посаді інспектора роти фізичної безпеки Маріупольського МВ УПО, розбещує їх малолітню доньку - [PERSON] , 2013 року народження (а.с.12). Заявник зверталась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, з клопотанням про визнання [PERSON] потерпілою у вищезазначеному кримінальному провадженні, [PERSON] - законним представником потерпілої, а також призначення комплексної судової психолого-медико-психіатричної експертизи малолітній [PERSON] (а.с.16-18). Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 411 від 14.01.2021 року будь-яких тілесних ушкоджень та об`єктивних слідів від них, які свідчили про розбещені дії, при огляді у відділенні судово-медичної експертизи 09.12.2020 року та під час огляду гінекологом 23.06.2020 року з представленої амбулаторної карти [PERSON] не виявлено. Ознак порушення дівочої пліви, тілесних ушкоджень та об`єктивних слідів від них в ділянці статевих органів [PERSON] при огляді та в представлених медичних документах не виявлено. Виявлене при огляді почервоніння в ділянці статевих органів є симптомом захворювання - вуль віту, вульвовагініту, яке неодноразово біло діагностовано лікарями-гінекологами у [PERSON] під час звернень за медичною допомогою (а.с. 30-34). Відповідно до рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 17 квітня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 09 лютого 2021 року у справі №223/147/21 було продовжено строк дії обмежувального припису у відношенні [PERSON] (а.с. 26-29). Обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію, направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки постраждалих осіб. На підставі наданих доказів, судом встановлено, що малолітня [PERSON] після спілкування з батьком [PERSON] демонструє ознаки психофізіологічного збудження, високе емоційне напруження, її поведінка може свідчити про негативне ставлення дитини до останнього, відчуття страху та тривоги. Крім того, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що існують ризики продовження вчинення [PERSON] протиправних дій щодо малолітньої [PERSON] . Таким чином, з метою забезпечення прав дитини, діючи відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність продовження дії обмежувального припису на строк - 6 місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved