Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, яку в судовому засіданні підтримала та пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] та є дочкою [PERSON] , власника даного будинку. Вказує, що вони з батьком та матір`ю проживали однією сім`єю у зазначеному будинку до 2003 року. Однак, 05.09.2006 року батьки розлучилися, та після розлучення батько [PERSON] поїхав на заробітки до Російської Федерації і до сьогоднішнього дня від нього немає жодної звістки про місце його проживання чи перебування, що підтверджується довідкою Коломийського ВП №1785/108/56-17 від 15.11.2017 року. Визнання батька безвісно відсутнім є необхідним їй для встановлення опіки над його майном, так як в даний час вона зареєстрована і фактично проживає в даному будинку і їй необхідно виготовити субсидію на оплату комунальних послуг. Просить суд визнати безвісно відсутнім [PERSON] , 1961 року народження, громадянина України, останнє місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без участі представника, щодо задоволення вимог заяви не заперечив. Представник заінтересованої особи Виноградської сільської ради Коломийського району в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без участі представника, щодо задоволення вимог заяви не заперечив. Вислухавши пояснення заявниці, врахувавши заяви представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи суд доходить наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.43ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно зі ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до довідки Виноградської сільської ради від 15.11.2017 року №981 заявниця [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , також в даному будинку зареєстрований зокрема [PERSON] (а.с.6). 05 вересня 2006 року батьки заявниці розлучилися, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Заявницею додано акт обстеження фактичного місця проживання від 06.11.2017 року згідно якого [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [ADDRESS] , місце проживання [PERSON] невідоме (а.с.7) та копію довідки №1785/108/56-17 від 15.11.2017 року згідно якої [PERSON] з 07.11.2007 року розшукується Коломийським ВП ГУНП і місце його знаходження невідоме (а.с.8). З письмових пояснень свідка [PERSON] , вбачається, що остання проживає в [ADDRESS] , а [PERSON] не бачила близько 15 років, наскільки їй відомо, він поїхав на заробітки в Росію та не повернувся (а.с.27). Свідок [PERSON] у письмових поясненнях зазначила, що вона є жителькою с.Виноград та близько 15 років [PERSON] в селі не бачила, зі слухів їй відомо, що він поїхав на заробітки та не повернувся (а.с.28). Свідок [PERSON] у письмових поясненнях вказала, що є мешканкою с. Виноград, а [PERSON] виїхав на заробітки близько 15 років та не повернувся (а.с.29). Згідно повідомлення Виноградської сільської ради від 16.04.2018 року останнє місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . З 2007 року в селі не проживає, виїхав на сезонні роботи і не повернувся (а.с.24) У судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив, що знає [PERSON] , який їздив періодично на заробітки в Москву та у 2002 році останній не повернувся. Люди, котрі були з ним, розповіли , що він взяв паспорт з собою і кудись пішов. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є чоловіком її сестри та останній їздив на заробітки в Москву. 2002-2003 роках поїхав та не повернувся. Зазначила, що з ним таке періодично ставалося, бо він зловживав алкогольними напоями . Вказала, що звертались в передачу «Чекай мене» і розшукували [PERSON] Встановлено, що заявнику необхідне визнання її батька безвісно відсутнім для встановлення опіки над його майном та отримання субсидії на оплату комунальних послуг. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місце її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжиті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію» (ст.23) визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Як встановлено у судовому засіданні, заявниця не зверталась до органів Національної поліції України із заявою про безвісно зникнення батька, оскільки відповідно до відповіді начальника Коломийського відділу поліції Білейчука О.Р. від 01.07.2019 р. [PERSON] , [INFO] не перебуває в державному розшуку як безвісті зниклий . Суд повідомлено, що [PERSON] перебував в державному розшуку з 06.04.2007 р. по категорії неплатник аліментів, відносно останнього було заведено розшукову справу в подальшому її було закрито на підставі встановлення місцязнаходження [PERSON] . Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки заявник не підтвердила суду про вжиття нею заходів для встановлення місця перебування фізичної особи і, що такі заходи не дали результатів, на думку суду відсутні достатні підстави, які б надали суду можливість визнати [PERSON] безвісно відсутнім, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом. На підставі наведеного та ст.43 ЦК України, ст.ст. 293,306 ЦПК України,

Outcome: dismissed