Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою вказуючи, що [INFO] в будинку-інтернаті для літніх громадян та інвалідів, який розташований в м. Донецьк, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, померла його бабуся [PERSON], про що було видано свідоцтво про смерть українського зразка серії [NUMBER] від 07.07.2015 року. Проте, при зверненні до Нікольського районного відділу ДРАЦС йому стало відомо, що свідоцтво про смерть хоча і видано на бланку України та містить печатку державної установи України, але є недійсним, в зв'язку з чим він отримав відмову в реєстрації смерті бабусі. Встановлення факту смерті необхідно для подальшого оформлення спадкових прав на майно спадкодавці. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], померлої [INFO] в м. Донецьк. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, але в заяві просив справу розглянути без його участі. Представник заявника [PERSON] - адвокат Коваленко К.О. в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] та просив справу розглянути без участі представника відділу і винести рішення на розсуд суду. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Розглянувши письмову заяву представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] є громадянином України. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2015 року та довідки Донецького будинку-інтернату для літних громадян та інвалідів № 04/64, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] в м. Донецьк Донецької області у віці 86 років померла [PERSON]. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 92/15.47-100 від 20.07.2017 року представнику заявника відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Донецьку, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України на яку посилається заявник при зверненні до суду, визначено перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, які встановлюються судом. Зазначений перелік не є вичерпним. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Виходячи із змісту заявлених вимог, та беручи до уваги обставини на які посилається заявник, як на підставу їх задоволення, суд вважає, що виникли правовідносини підлягають вирішенню саме в порядку ст. 257-1 ЦПК України. Таким чином, право на звернення до суду по даній справі мають тільки родичі померлого або їх представники. Заявником не надано належних доказів, які підтверджують його родинні відносини з особою, відносно якої він просить встановити факт смерті. За таких обставин, враховуючи, що заявником на виконання вимог ст. 257-1 ЦПК України не надано належних доказів, які підтверджують, що він є родичем особи, факт смерті, якої він просить встановити, суд вважає, що заявник на час звернення до суду не має право вимоги за даними правовідносинами, а тому його заява задоволенню не підлягає. Між тим слід відзначити, що наданий заявником заповіт від 18.11.2010 року, згідно якого [PERSON] заповіла заявнику спадкове майно, суд не бере до уваги, оскільки він не підтверджує факт родинних відносин між [PERSON] та заявником, а тому його наявність не спростовує висновків суду. Також слід зазначити, що заявником при зверненні до суду за подачу заяви окремого провадження було сплачено судовий збір, однак враховуючи, що йому в задоволенні заяви відмовлено, а також враховуючи положення ч.7 ст. 235 ЦПК України, суд вважає, що сума сплаченого ним судового збору відшкодуванню на користь заявника не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed