Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2009 році заявник познайомилась з [PERSON] майбутнім батьком її дитини, з яким згодом поїхала працювати та проживати за кордон до Польщі, а потім до Швеції. У Швеції заявник завагітніла та народила дитину сина [PERSON]. [PERSON] був присутній на пологах і був записаний як батько дитини. Проте, в свідоцтві про народження [PERSON] прізвище заявника як матері помилково було записано як [PERSON], незважаючи на те, що заявник ніколи не була одружена з [PERSON] та ніколи не змінювала своє прізвище. Після народження сина [PERSON] [PERSON] покинув заявника разом із дитиною. Проте, заявник невдовзі познайомилась із шведом, з яким почала зустрічатись та до якого згодом переїхала проживати. Від спільного проживання у них народилась донька Деніса Хасвен. На даний час заявник разом із дітьми приїхала до України до своєї матері. Проте, повертаючись до Швеції у заявника виникла проблема щодо виклику сина [PERSON] за кордон. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.05.2015 року у цивільній справі №145/401/15-ц заявнику або її офіційному представнику надано дозвіл на тимчасовий виїзд сина [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] за межі України до Швеції терміном на 1 рік. Проте, для оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон сина [PERSON] необхідно підтвердити його громадянство України для отримання ідентифікаційного номера в податковій. Однак, Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вважає, що заявник [PERSON] та особа, зазначена у свідоцтві про народження дитини матірю [PERSON] є різні люди, незважаючи на те, що в усіх представлених заявником документах дата народження заявника співпадає. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи за довіреністю [PERSON] не заперечував проти задоволення заявлених вимог заявника. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник [PERSON] народилась 05 жовтня 1989 року в м. Вінниці Вінницької області, згідно паспорта громадянина України серії АВ №672217, виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.12.2005 року (а.с.13). Як вбачається з пояснень представника заявника та показань свідка [PERSON] в судовому засіданні у 2009 році заявник познайомилась з [PERSON] майбутнім батьком її дитини, з яким згодом поїхала працювати та проживати за кордон до Польщі, а потім до Швеції. У Швеції заявник завагітніла та 28.12.2012 року в м. Лінчопінг Швеції народила дитину сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини номер 18 26657582, переклад якого здійснено перекладачем [PERSON], справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] (а.с.4-9), де в графі «мати» заявника зазначено як [PERSON]. Проте, заявник ніколи не була одружена з [PERSON] та ніколи не змінювала своє прізвище. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт розбіжності в написанні прізвища заявника у свідоцтві про народження дитини та паспорті громадянина України. Однак, факт родинних відносин заявника зі своєю неповнолітньою дитиною [PERSON] достеменно знайшов своє підтвердження в судовому засіданні на підставі вищезазначених доказів, а саме: свідоцтвом про народження дитини номер 18 26657582, переклад якого здійснено перекладачем [PERSON], справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] (а.с.4-9); посвідченням особи на повернення в Україну, в якому заявник записана саме як «Зайцева», куди ж вклеєна фотокартка сина [PERSON], яка завірена печаткою посольства Швеції в Україні (а.с.10-12); рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.05.2015 року у цивільній справі №145/401/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, яким позов задоволено, надано заявнику або її офіційному представнику дозвіл на тимчасовий виїзд сина [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] за межі України до Швеції терміном на 1 рік (а.с.14), показаннями свідка [PERSON], яка являється рідною матірю заявника. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і встановлення факту обумовлено необхідністю підтвердження громадянства України [PERSON] з метою присвоєння дитині індивідуального податкового номера, який необхідний під час оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон. А тому, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved