Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В обґрунтування даної заяви [PERSON] посилається на те, що, станом на 24.08.1991 року він постійно проживав на території України. 02.07.1992 року він отримав паспорт громадянина СРСР, який згодом було ним втрачено. Звернувшись до Заводського районного відділу у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, він отримав відмову із посиланням на те, що, ним не було надано документального підтвердження факту його постійного проживання на території України, на підставі чого йому було рекомендовано звернутися до суду. Оскільки через втрату паспорта громадянина СРСР він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України у досудовому порядку, просить суд, для отримання паспорта, встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги, викладені у заяві, а також суду зазначив про те, що, встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року йому потрібно для отримання паспорта громадянина України. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Берковська Л.Г. висловила думку про розгляд заяви [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 13.11.2019р. заявник звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з метою отримання паспорта громадянина України. Згідно відповіді, наданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, вказане Управління відмовило заявнику в оформленні та видачі паспорта громадянина України через ненадання останнім оригіналу документа, який би підтверджував громадянство України останнього, або, рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991р. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.1 ст.3 ЗУ «Про громадянство України» N 2235-III від 18.01.2001р., громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України N 215/2001 від 27.03.2001р., для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Як встановлено судом в ході розгляду справи, факт постійного проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наступними матеріалами справи: - копією свідоцтва про народження [PERSON] , повторно виданого 21.12.2017р. Єланецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївський області, згідно якого останній народився [INFO] у селі Червоновершка, Компанівського району Кіровоградської області; - довідкою про реєстрацію місця проживання особи, наданої 14.09.2018р. Адміністрацією Дніпровського району Кам`янської міської ради за вих.№ 3684/1, згідно якої [PERSON] у період з 11.09.1987р. по 09.01.1996р. разом з батьками був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; - Довідкою №279 від 17.05.2019р., наданою Державним професійно-технічним навчальним закладом «Кам`янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту», згідно якої [PERSON] у період з 01.09.1990р. по 01.05.1992р. навчався у даному навчальному закладі; Як випливає з матеріалів справи, встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року породжує юридичні наслідки, зокрема, є підставою для оформлення та видачі останньому паспорта громадянина України. З урахуванням вищевикладеного, суд, встановивши також те, що, встановлення факту постійного проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, дійшов висновку про те, що, дана заява є обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, оскільки спосіб захисту прав та інтересів, обраний заявником, є єдиним способом для відновлення прав останнього.

Outcome: approved