Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON], померлого 16.06.2016 року в м. Севастополі. Допустити негайне виконання рішення суду. В обгрунтуваня заяви, заявник зазначає, що 16 червня 2016 року помер її батько [PERSON] в м. Севастополь. Заявник отримала всі необхідні документи для реєстрації смерті батька, однак вона не має можливості зареєструвати смерть батька, оскільки документи про смерть видані на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь АРК. Заявник в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті. Від заінтересованої особи Орджонікідзевського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява, в якій заінтересована особа покладається на рішення суду та просить розглядати заяву без участі представника відділу ДРАЦС. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії V-ВЛ № 308500 виданого Палацом новонароджених «Орджонікідзевський» 16 березня 1991 року, актовий запис № 200. Заявником надано суду медичне свідоцтво про смерть серії 67 № 164926 від 17 червня 2016 року, згідно якого [PERSON] [INFO], помер 16 червня 2016 року, місце смерті: м. Севастополь, СТ «Кизиловое» уч. 138, причина смерті: механічна асфіксія повішання. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. З відповіді №1200/12-04-05 від 23.06.2016 року, наданої начальником Орджонікідзевського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що надане заявником медичне свідоцтво про смерть, видане, на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті. Відповідно п.2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі наведеного, суд, як виняток, приймає в якості доказу надане заявником медичне свідоцтво про смерть [PERSON], та у сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Частиною 4 статті 257-1 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, 256, 257-1, 367 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», суд -

Outcome: approved