Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищезгаданою заявою, за якою просить суд встановити факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , є єдиним законним представником дитини - доньки [PERSON] , [INFO] та опікується своєю дитиною одноособово щодо усіх питань її життєдіяльності, виховання, визначенні місця та країни проживання без згоди біологічного батька дитини. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (п.1 ч.1 та ч.2 ст. 315 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, законним представником дитини, [PERSON] , [INFO] , місто народження: Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, Шевченківський район про що в книзі реєстрації про народжень 2008 року квітня місяця 15 числа зроблено відповідний актовий запис за № 454. Вказане слідує із відповідного свідоцтва про народження дитини. 03.08.2019 року заявник одружилася з громадянином Ізраїля, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видано Вознесенівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у м. Запоріжжі Запорізької області, актовий запис № 277. Заявник зазначає, що має намір з дитиною виїхати на постійне місце проживання в Ізраїль. Для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення, згідно законодавства Ізраїлю необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявник є матір`ю - одиначкою та законним представником своєї малолітньої доньки. Дійсно, Ізраїль та Україна входять до числа держав, які зв`язані Гаазькою конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20 жовтня 1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11 січня 2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Ізраїль необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявниця [PERSON] є матір`ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини. Статтею 3 Гаазької конвенції «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20 жовтня 1980 року визначено, що переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: a) при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та b) у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Права піклування, згадані в пункті a, можуть виникнути, зокрема, на підставі будь-якого законодавчого акта, або в силу рішення судової або адміністративної влади, або внаслідок угоди, що спричиняє юридичні наслідки відповідно до законодавства такої держави. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. При цьому, встановлення факту про те, що [PERSON] є єдиним законним представником своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , необхідно для їх виїзду на постійне проживання до країни Ізраїль, а отримати згоду батька, який записаний в актовому запису про народження дитини, не є можливим, бо заявник стверджує, що такої людини з зазначеним іменем не існує. Заявник стверджує, що вона, [PERSON] , [INFO] , є єдиним законним представником дитини - доньки [PERSON] , [INFO] та опікується своєю дитиною одноособово щодо усіх питань її життєдіяльності, виховання, визначенні місця та країни проживання без згоди біологічного батька дитини. Крім того, зазначає, що на час народження дитини я в шлюбі не перебувала, відомості про батька в свідоцтві про народження записані з її слів, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням, оскільки вони повністю узгоджуються із наданими письмовими доказами. Так, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» одинока матір це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Судом встановлено, що заявник перебуває на обліку УСЗН ЗМР по Шевченківському районі, де отримує допомогу на одну дитину одиноким матерям, що підтверджується відповідною довідкою. Крім того, в підтвердження обставин того, що заявник є матір`ю - одиначкою, отримано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини заявника саме відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що вказує на те, що при народженні дитини заявник не перебувала у шлюбі, не було спільної заяви батьків дитини чи заяви батька або рішення суду, через що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень і провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини були записані саме за вказівкою заявника. Таким чином, судом встановлено факт, про який просить заявник. На підставі викладеного,

Outcome: approved