Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт народження [INFO] в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, Україна, в неї доньки [PERSON] . Мотивуючи свої вимоги, заявниця вказує, що [INFO] в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, Україна, народила доньку [PERSON] , що підтверджується виписним епікризом від 10 листопада 2016 року. Проте, вона не має можливості зареєструвати факт народження дитини, оскільки в Каланчацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України у видачі свідоцтва про народження дитини було відмовлено, так як нею для підтвердження факту народження дитини пред`явлено медичний документ, який не відповідає вимогам чинного законодавства. Ухвалою судді від 21.01.2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Каланчацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України Король В.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою обо усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, Україна, заявник народила доньку [PERSON] , що підтверджується виписним епікризом від 10 листопада 2016 року. Проте, вона не має можливості зареєструвати факт народження дитини, оскільки в Каланчацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України у видачі свідоцтва про народження дитини було відмовлено, так як нею для підтвердження факту народження дитини пред`явлено медичний документ, який не відповідає вимогам чинного законодавства. Оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації народження дитини документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт народження дитини підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, іншого порядку для вирішення зазначеної ситуації Законодавством України не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved