Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 01.01.2015. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що в 2003 році його брат [PERSON] , [INFO] , виїхав на заробітки до Російської Федерації та до теперішнього часу не повернувся. Потім, зі слів матері, він виїхав до м. Лутугине Луганської області. Останній раз заявник спілкувався з ним телефоном в 2014 році. Відомості про місце перебування [PERSON] у місці постійного проживання відсутні протягом останніх 17 років. 01.09.2011 [PERSON] було оголошено у державний розшук та заведено розшукову справу, в рамках якої проводяться певні розшукові заходи, однак правоохоронним органам так і не вдалося встановити місце знаходження брата. Заявник зазначає, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для нього юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на отримання спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, допитавши свідків, дослідивши у своїй сукупності та взаємозв`язку всі матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до такого висновку. За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідомо, або за місцезнаходження її майна. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 17.11.2005, заявник - [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] , виданим повторно Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 11.03.2020; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00027737620 від 10.09.2020, відповідно до яких батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Після відкриття провадження у справі та в ході розгляду заяви [PERSON] суд виконував положення ч.1 ст.307 ЦПК України шляхом направлення відповідних письмових запитів для отримання інформації відносно громадянина [PERSON] , інформація, що надійшла до суду, приєднана до матеріалів справи та була досліджена в ході судового розгляду справи. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №0027737620 від 10.09.2020 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с.Новорозсош Новопсковського району Луганської області. Згідно з інформацією Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вих.№ 288/21.7-04/02 від 10.03.2021 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та в архіві відділу по смт. Новопсков та Новопсковському району актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. З повідомлення Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за вих. 10756/111/40-2020 від 10.09.2020 вбачається, що 01.09.2011 з метою встановлення місця знаходження [PERSON] , [INFO] , останнього було оголошено у державний розшук та заведено розшукову справу, в рамках якої проводяться розшукові заходи. На даний період часу встановити місцезнаходження [PERSON] не надалося можливим. З отриманої на запит суду інформації з Управління Державної міграційної служби України в Луганській області та Новопсковської селищної ради Луганської області вбачається, що за наявними обліками [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 07.07.2009, інформація про місце проживання відсутня. Відповідно до акту підтвердження проживання, складеного комісією у складі секретаря Новорозсошанської сільської ради [PERSON], депутата сільської ради Бахтина М.І., спеціаліста І категорії сільської ради [PERSON], сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно зареєстрований на території Новорозсошанської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вищевказаною адресою з 2003 року. Акт зареєстрований в Новорозсошанській сільській раді 11.09.2020 за № 35. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 91-7641/0/15-21-Вих від 02.03.2021, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим громадянином України [PERSON] , [INFO] , протягом останніх п`яти років не виявлено. Згідно з інформацією, отриманою з Головного управління ДПС у Луганській області за вих. 1735/5/12-32-12-11 від 03.03.2021, в ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників ДФС України містяться відомості про суми виплачених доходів [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , включно до 4 кварталу 2013 року, з 2014 року інформація про доходи відсутня. За даними Пенсійного фонду України за вих. № 2800-050202-7/10747 від 09.03.2021, до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості стосовно [PERSON] , [INFO] в період з 01.01.2014 по теперішній час не надходили; станом на березень 2021 року [PERSON] на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії не перебуває. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона доводиться сестрою [PERSON] . Останній раз вона бачила [PERSON] в 2013 році, коли приїздила до нього в м. Лутугине. З того часу будь-який зв`язок з ним відсутній, додому він не повертався, за цей період не телефонував, листів чи повідомлень не надсилав. Допитаний як свідок сусід [PERSON] - [PERSON] пояснив, що вже більше п`ятнадцяти років не бачив [PERSON] за місцем проживання. Як вбачається з обґрунтування заяви [PERSON] та його пояснень в судовому засіданні, оголошення [PERSON] безвісно відсутнім має для нього юридичне значення та необхідне йому для реалізації права на отримання спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно зі ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування. Згідно з ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження №61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18). Таким чином з урахуванням сукупності вищевикладеного та аналізу наявних у справі доказів в сукупності з показаннями допитаних свідків, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, враховуючи, що відомості про місце перебування [PERSON] відсутні понад шість років, суд приходить до висновку, що подану заяву [PERSON] слід задовольнити. Враховуючи наявні матеріали справи, початком безвісної відсутності [PERSON] слід вважати дату 01 січня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved