Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 20 березня 2013 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 85 від 05 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку психіатра з дитинства. Його поведінка в основному неадекватна, у звязку з чим два-три рази на рік хворий проходить лікування у психстаціонарах області. Мовний контакт формальний, мова недорозвинута, мислення конкретно-образне з розривами та затримкою, інтелект на рівні трирічної дитини. Писати, читати та виконувати математичні дії не може; до узагальнень та абстрагування не здатний, дезорієнтований у часі. Імпульсивний, схильний до агресії, емоційно лабільний; неохайний, критика відсутня. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що згідно виписки з наказу в.о. директора Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації № 120, [PERSON], який 20 квітня 2013 року поступив з Вільшанського дитячого будинку, зараховано на повне державне утримання і в число підопічних вказаного інтернату, куди він відповідно до путівки № 20 від 17 квітня 2013 року направлений для постійного проживання (а. с. 4, 5). Також встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства безтерміново (група інвалідності друга), має протипоказання щодо роботи із психофізичним навантаженням, потребує постійного інтенсивного нагляду та лікування у психіатра, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №541965 від 17 липня 2012 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 85 від 05 лютого 2016 року (а. с. 6, 7). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 113 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 16 червня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 26-29). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved