Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі розпорядження Генічеської районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року № 307, її матері - [PERSON] 07 липня 1997 року було видано Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серія X [NUMBER] , в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Калініна розміром 10,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 30129 гривень. Сертифікат було зареєстровано 17 грудня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 245. При виготовлені Сертифікату була допущена помилка і замість [PERSON] [PERSON] у Сертифікаті було записано - [PERSON] . Підтвердженням того, що Сертифікат на земельну частку (пай) ХС [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження Генічеської районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року № 307 розміром 10.14 умовних кадастрових га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради у колишньому КСП імені Калініна належить саме матері позивача - [PERSON] і що земельна ділянка-пай під забороною і арештом не перебуває, є довідки № 85 та № 86 від 22 червня 2017 року. 28 березня 2000 року моя [PERSON] склала заповіт згідно якого Сертифікат на право володіння земельною часткою КСП Калініна Генічеського району Херсонської області в розмірі 10,14 га серія ХС № 0145969 від 27 червня 1997 року № 307 заповідала позивачу. У тексті заповіту, який було посвідчено 28 березня 2000 року [PERSON] - секретарем Новоіванівського виконкому Ради народних депутатів виконавчого комітету Генічеського району Херсонської області вказана фамілія матері « [PERSON] », хоча мати підписала заповіт - « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач у встановленому порядку прийняла спадщину шляхом фактичного її прийняття. Крім того, 12.10.2001 року між позивачем було укладено договір оренди земельної частки (паю) на період з 01.11.2001 року і до [INFO] року. Оскільки матір позивача померла в 2000 році, то правовідносини, що стосуються прийняття спадщини регулюються нормами ЦУ УРСР 1963 року. На даний час позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки її рідна сестра [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом і за весь цей час не вичинила будь-яких дій по прийняттю спадщини. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини їй було роз`яснено, що у зв`язку з допущеними помилками у написанні прізвища спадкодавця, вона може вирішити це питання у судовому порядку. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та підтвердила обставини викладені в заяві, просила суд задовольнити заяву в повному обсязі. Представник Новоіванівської сільської ради до судового засідання не з`явився, але до суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» в судовому засідання проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази заявником, вважає встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28 березня 2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого Сертифікат на право володіння земельною часткою КСП Калініна Генічеського району Херсонської області в розмірі 10,14 га серія ХС № 0145969 від 27 червня 1997 року № 307 заповідала [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 28.03.2000 року. Проте, при складенні заповіту, який було посвідчено 28 березня 2000 року [PERSON] - секретарем Новоіванівського виконкому Ради народних депутатів виконавчого комітету Генічеського району Херсонської області вказана фамілія матері « [PERSON] », хоча [PERSON] підписала заповіт як « [PERSON] ». Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2017 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до архівної копії №13-05-02/К-47 від 13.10.2017 року розпорядження Генічеської районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року № 307, вбачається, що [PERSON] 07 липня 1997 року було видано Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серія XС № [NUMBER] , в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Калініна розміром 10,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат було зареєстровано 17 грудня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 245 та про його виготовлені була допущена помилка і замість фамілії « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] », що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії XС №0145969 від 07.07.1997 року. Підтвердженням того, що Сертифікат на земельну частку (пай) ХС [NUMBER] , належить саме [PERSON] і що земельна ділянка-пай під забороною і арештом не перебуває, є довідки № 85 та № 86 від 22 червня 2017 року. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №56076878 та №56076801 від 08.05.2019 року, вбачається, що про відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] та [PERSON] інформація в Спадковому реєстрі відсутня. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини [PERSON] було роз`яснено, що у зв`язку з допущеними помилками у написанні прізвища спадкодавця, вона може вирішити це питання у судовому порядку. Згідно ст.315 ч.1 п.6 ЦПК України суд вправі встановити факти, щодо належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження в паспорті. \~ \~ \~ \~ Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження вище зазначені обставини, що є підставою для задоволення позову в частині встановлення факту, що Сертифікат на земельну частку (пай) належав [PERSON] , а також, той факт, що [PERSON] було складено заповіт. Проте, суд вважає, що частині вимог [PERSON] щодо визнання права власності на спадщину за заповітом відмовити, оскільки на даний момент відсутній спір щодо прийняття спадщини, а також, відповідно до положень ЦК України, визнання права власності на спадщину є прерогативою нотаріуса. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial