Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою , в якій зазначив, що має сина [PERSON], [INFO], інваліда з дитинства. Син потребує стороннього догляду, його мати за рішенням Залізничного районного суду позбавлена батьківських прав . Син знаходиться в нього на вихованні. Внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не усвідомлює наслідків своєї поведінки, потребує догляду та встановлення над ним опіки. Просить визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого у [ADDRESS], недієздатним, призначити його опікуном. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої вимоги. Представник [PERSON] , діюча за довіреністю [PERSON] , підтримала вимоги, зазначила, що заявник забезпечений житлом , має птицю, худобу, має прибуток від фермерського господарства, зможе здійснювати опіку. Зазначила, що відсутність на теперішній час опікуна у дитини-інваліда унеможливлює оформлення в нотаріальній конторі прийняття ним в дар нерухомого майна. Мати дитини позбавлена батьківських прав, місце проживання дитини зареєстровано у [ADDRESS]. Просила задовольнити вимоги. Представник заінтересованої особи Залізнична районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування Панчук Т.Б. у судовому засіданні зазначила, що підтримує вимоги в частині визнання [PERSON] недієздатним, стосовно вимоги про призначення неповнолітньому опікуна батька зазначила, що відсутня правова база , за якою можна було б призначити батька опікуном неповнолітньої дитини. Вважає, що заявник як батько має право представляти інтереси свого неповнолітнього сина без визначення його опікуном. Суд, заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає що вимоги заявника підлягають задоволенню на наступних підставах. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], зареєстрований у [ADDRESS] за місцем проживання своєї матері [PERSON], позбавленої батьківських прав на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 5 квітня 2011 року. Згідно до медичного висновку №35 від 16 грудня 2014 року про дитину- інваліда віком до 18 років [PERSON] страждає на церебральний параліч, розумову недостатність. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №571 від 24.07.2015року [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у виді розумової відсталості і степені імбецильності, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі вимог ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Суд вважає, що існують підстави для визнання [PERSON], [INFO], недієздатним. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Оскільки [PERSON] визнаний недієздатною особою, він потребує піклування. Відповідно до ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд вважає, що заявник здатний опікуватися неповнолітнім [PERSON], він є його батько та здатний належним чином виконувати обов'язки опікуна відповідно до вимог ст..67 ЦК. Суд не приймає заперечення третьої особи стосовно відсутності необхідності встановлення опіки над неповнолітнім при наявності в нього батька, оскільки відповідно до ст. 32 ЦПК України фізична особа у віці від 14 до18 років має неповну цивільну дієздатність, а тому майнові та немайнові права [PERSON] при його недієздатності та при відсутності опікуна можуть бути порушені, від імені недієздатного [PERSON] має діяти саме опікун. Тому заява повністю підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved