Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.1997 р. товарною біржою «Ізумруд» між ним та [PERSON] зареєстрований договір купівлі-продажу за № 2677 про купівлю квартири [ADDRESS] . При зверненні до реєстраційної служби, для внесення даного договору до Єдиного реєстру нерухомого майна була виявлена описка в написанні його прізвища в перекладі з ро-сійської мови. Оскільки існують розбіжності у написанні прізвища заявника в договорі-купівлі, він не має можливості повністю володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, у зв`яз-ку з чим вимушений звернутись до суду. Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про роз-гляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасни-ків справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюєть-ся судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору № 2677 купівлі-продажу від 07.10.1997 року, укладеного на товарній біржі «Ізумруд» «Киселев» (рос. мова) купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 3). В договорі-купівлі продажу прізвище заявника вказане як « [PERSON] », що не збігається з даними в його паспорті громадянина України « [PERSON] » (рос. мова) (а.с. 4). Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окре-мого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначе-ним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому доку-менті, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відпо-відно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значен-ня, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зіб-рані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved