Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа - управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, посилаючись на те, що з метою отримання виплат на доньку по втраті годувальника, після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , та для звернення до управління соціального захисту населення за призначенням пенсії дитині по втраті годувальника їй необхідно встановити даний факт, оскільки вона не може до кінця підтвердити батьківство [PERSON] відносно їх доньки, тому, що вони з 2012 року з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах і на час реєстрації доньки в органах РАЦС [PERSON] перебував на заробітках, тому доньку зареєстрували на її прізвище і прізвище батька також вказали « [PERSON] ». Разом з тим, [PERSON] визнав себе батьком дитини і до дня своєї смерті піклувався про неї та матеріально її утримував. За цих обставин вона не може оформити пенсію дитині по втраті годувальника, тому, вимушена звернутися до суду з цією заявою про встановлення факту батьківства. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - управління соціального захисту населення Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви визнав в повному обсязі. Заслухавши заявника, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В п. 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16 січня 2014 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька до актового запису внесені зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 21 січня 2021 року № 00029276150. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю з 2012 року до дня смерті [PERSON] . Весь цей час вони проживали разом спочатку в його квартирі, потім в її квартирі, вели спільне господарство, разом виховували доньку [PERSON] , яку [PERSON] дуже любив, оскільки це була його єдина дитина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що з 2012 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та домашнє господарство, робили ремонти, святкували спільні родинні свята. [PERSON] періодично працював за кордоном. На момент народження доньки він перебував за межами України, тому реєстрація народження відбулась на підставі слів матері і батьком дитини записали [PERSON] , оскільки працівники реєстраційної служби пояснили, що [PERSON] вони не можуть записати. В період з 2012 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та домашнє господарство, [INFO] в них народилася донька [PERSON] про яку вони разом піклувалися, що підтверджується фотографіями, оглянутими в ході судового засідання. Таким чином, дослідивши надані заявником докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню, оскільки встановлено юридично значимі обставини, такі як: спільне проживання і ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] ; спільне виховання дитини; спільне утримання дитини батьками та визнання [PERSON] дитини та свого батьківства.

Outcome: approved