Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], 1949 року народження, місце смерті: України, Донецька область, м. Донецьк, причина смерті - набряк мозку; дата смерті - [INFO]. Заявлені вимоги вмотивовані тим що, [INFO] помер батько заявника [PERSON] - [PERSON] Заявник особисто зверталась до ВДРЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть. У зв'язку з тим, що державні органи та території України не визнають документів виданих на території не підконтрольній Україні, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд заяви у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності відповідно до фактичних обставин справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України). Як убачається з матеріалів справи, заявник [PERSON], [INFO], народилася в м. Донецьку (а.с. 11). Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а.с.10,15). Відповідно до довідки від 21.12.2015 р. №3004002123, [PERSON], громадянина України, [INFO], чоловічої статі було взято на облік, як переміщеного з тимчасово окупованої території, а саме: [ADDRESS], фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.28). Згідно наявних в матеріалах справи документів, 19.02.2016р. Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки видано лікарське свідоцтво про смерть №63, відповідно до якого [PERSON], чоловічої статі, [INFO], помер [INFO] помер в м. Донецьк, причина смерті - набряк мозку (а.с. 5-6). За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17 березня 2015 року. Згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] подавала документи для державної реєстрації смерті [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, проте у державній реєстрації смерті було відмовлено листом від 11.03.2016 року за №1164/05-95 з посиланням на те, що надане заявником лікарське свідоцтво про смерть видане Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням Міністерства охорони здоров'я від 19.02.2016, не відповідає формі визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с. 18). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть [PERSON], у зв'язку з чим є перешкоди в здійсненні реєстрації смерті та отриманні заявником свідоцтва про смерть її батька [PERSON], померлого [INFO] від набряку мозку в м. Донецьку, суд убачає підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved