Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні чоловіка [PERSON], яке ій необхідне для отримання права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, зазначивши, що з квітня 1988р. вона була звільнена останнього місця роботи, у зв'язку з доглядом за дитиною до 8 років. Весь цей час по липень 1992 р. вона перебувала на повному утриманні свого чоловіка [PERSON], [INFO], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі та який мав постійний заробіток достатній та необхідний для того щоб матеріально утримувати свою жінку та сина. При цьому в цей час вона працювала і мала невеликий заробіток. З чоловіком та дитиною вони спочатку проживали разом 25.06.1976 р. по 23.02.1990 р. за адресою [ADDRESS], потім з 28.02.1990р. по [INFO] у [ADDRESS], по день смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] р. Оскільки заявник має намір оформити пенсію у зв'язку з втратою годувальника, вона просить суд встановити факт перебування на утриманні ії померлого чоловіка шляхом винесення судового рішення. В судовому засіданні [PERSON] та ії представник за довіреністю від 25.11.2014 р. [PERSON] наполягали на задоволенні заяви в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно. Заслухавши пояснення заявника та ії представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого 31.01.1975 р. будинком урочистої реєстрації м. Запоріжжя, актовий запис №287 /а.с.8/. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданим Ленінським відділом РАЦС 31.08.1982 р., актовий запис №2320 /а.с. 24/. Починаючи з 01.09.1987р. заявник [PERSON] працювала на посаді сторожа при Ленінському РВВС у м. Запоріжжі, звідки була звільнена 01.04.1988 р. у зв'язку з доглядом за дитиною до 8 років, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою виданою Управлінням державної служби охорони за №19/212 від 30.09.2014р. /а.с. 10-13,15/. З того часу заявник ніде більше не працювала, пояснюючи це тим що в неї були збереження після смерті чоловіка, та вона продала нерухомість яка ій належала, на ці гроші вона і проживала. Заявник [PERSON] та ії чоловік [PERSON] з 25.06.1976р. по 23.02.1990р. були зареєстровані та фактично мешкали у [ADDRESS], а починаючи з 28.02.1990 р. по [INFO] у [ADDRESS], по день смерті чоловіка [PERSON] який помер [INFO] р. /а.с. 31,32, 9/. Відповідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON] виданою Управлінням державної служби охорони 29.09.2014 р., ії останній загальний заробіток в період часу з січня 1987р. по лютий 1988р. з розшифруванням у гривні складав - нуль гривень 00444 коп. /а.с. 16/. В той час як загальний заробіток ії чоловіка [PERSON], відповідно довідки від 15.07.2014р. за №68/74 виданої ПАТ «Електротехнологія», з січня 1987 р. по грудень 1991 р. складав - нуль гривень 28006 коп./а.с.17/. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд також розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Оскільки заявнику [PERSON] необхідне встановлення цього факту відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким передбачено отримання права на пенсію в разі втрати годувальника, що мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, та якою відповідно до п. в ч. 3 цієї статті була [PERSON], як дружина, що займалася доглядом за дитиною померлого годувальника, що не досягла 8 років, яка ніде не працювала та була на його повному утриманні, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки дійсно, як встановлено в судовому засіданні заявник в період роботи сторожем з 01.09.1987 р. по 01.04.1988 р. мала невелику заробітну плату, якої не вистачало навіть на побутові потреби, починаючи з квітня 1988 р. вона зовсім ніде не працювала, доглядаючи за своєю дитиною [PERSON] 1982 р.н. до досягнення ним 8 років., та фактично мешкала разом зі своїм чоловіком [PERSON], заробіток якого до його смерті у 1992 р., в кілька разів перевищував ії заробітну плату, виходячи з розрахунку заробітної плати за один і той же календарний період роботи. [PERSON], чоловік заявниці повністю матеріально забезпечував дружину з дитиною, що вказує на повне їх матеріальне утримання за період часу з 01 січня 1987 р. до [INFO] р. по день своєї смерті. Суд вважає що вимоги заявника є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими по справі доказами. На підставі ст. ст. 60, 234,256 ЦПК України, суд-

Outcome: approved