Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03 травня 2006 року, виданий на ім»я [PERSON] фактично належить [PERSON]. В обгрунтування заяви зазначив, що його тітка [PERSON] на праві власності мала земельну ділянку, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03 травня 2006 року. При цьому у зазначеному акті було помилково вказано прізвище тітки «[PERSON]», а не «[PERSON]», як є насправді. 03 березня 2008 року його тітка склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно на користь заявника. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті заявник прийняв спадщину, однак в держнотконторі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв»язку із розбіжностями у написанні прізвища його тітки, де в свідоцтві про смерть зазначено «[PERSON]», а у державному акті на землю - «[PERSON]». У зв»язку з тим, що заявник не може реалізувати своє право на спадкування за вищезазначених обставин, змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги, викладені у заяві підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту поданої заяви. У судове засідання представник заінтересованої особи Божиківської сільської ради не з'явився. Подав на розгляд суду заяву, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, щодо задоволення заяви заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, взявши до уваги заяву представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і підлягають до задоволення. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім»ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] року тітки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Однак реалізувати своє право на спадкування заявник не може по причині розбіжностей у написанні прізвища його тітки в документах, на підставі яких відбувається оформлення такого права. Так, у свідоцтві про смерть спадкодавиці її прізвище зазначено, як «[PERSON]», а у державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданому на підставі розпорядження Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області від 23 листопада 2006 року №628 та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03 травня 2006 року прізвище вказане як «[PERSON]». У зв»язку із зазначеними розбіжності йому було відмовлено у держнотконторі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] (рідний брат [PERSON].) та [PERSON] (сусід [PERSON].) пояснили, що вони можуть підтвердити той факт, що державний акт на право приватної власності на землю дійсно належав померлій [PERSON], оскільки за життя вона їм його показувала та скаржилась на помилку у написанні її прізвища у ньому, однак за відсутності вільного часу та коштів померла [PERSON] не змогла за життя усунути ці розбіжності у встановленому законом порядку. Суд також приймає до уваги й позицію заінтересованої особи щодо відсутності заперечень для задоволення заяви [PERSON] і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд вважає доведеним той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 03 травня 2006 року за життя належав саме [PERSON]. У цьому суд переконали пояснення заявника, покази допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які фактично підтвердили обставини, на які посилається заявник, та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved