Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Заявник [PERSON] на підставі ст.257-1 ЦПК України звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м.Єнакієве Донецької області, зазначивши на обгрунтування заяви, що він є чоловіком [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території в м.Єнакієве Донецької області, причиною смерті якої став обширний інфаркт. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишилися без батьківського піклування та інші правові наслідки. Заявник також зазначив, що 27 липня 2016 року він отримав свідоцтво про смерть, видане Єнакіївським районним відділом актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, та при отриманні зазначеного свідоцтва про смерть, у нього забрали документи про смерть з лікарні. 05 серпня 2016 року він звернувся до Кіровоградського міського відділу смерті ГУЮ у Кіровоградській області з метою отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України, однак листом №586-09/01.1-09, йому було відмовлено у державній реєстрації смерті. Встановлення юридичного факту - факту смерті необхідно для оформлення державної реєстрації смерті [PERSON] в Кіровоградському міському відділі державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та отримання документа - свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, зазначених у ній, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Кіровоградський міський відділ смерті ГУЮ у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце судового розгляду заяви, подав заяву за вх.№23044 від 30.08.2016 року про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Крім того, в заяві зазначив, що у Відділу відсутні заперечення щодо встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м.Єнакієве Донецької області. Заслухавши заявника, враховуючи подану представником заінтересованої особи заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявник [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 16 листопада 1979 року, актовий запис за №206, після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловіку та дружині «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 27 липня 2016 року Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної республіки, актовий запис за №1163, [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м.Єнакієве Донецької народної республіки. Відповідно до довідки від 12.07.2016 року №3504001457 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка підтверджує спеціальний статус особи, зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO], є [ADDRESS], фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS], з 02 грудня 2014 року. Як встановлено, заявник [PERSON] має намір встановити факт смерті дружини [PERSON], оскільки це має юридичне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законівУкраїни. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2 ст.9 Закону). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 ст.9 Закону, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3 ст.9 Закону). Відповідно до Постанови Верхової Ради Українивід 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі районі, міста і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховоною Радою України тимчасово окупованими. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-рвід 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території міста обласного значення міста Єнакієве, де померла та похована [PERSON], діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державно їреєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого 27 липня 2016 року Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної республіки, актовий запис за №1163, за яким [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м.Єнакієве Донецької народної республіки, не створює правових наслідків для заявника та позбавляє його права здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть, - приймається судом як доказ факту настання смерті особи в певний час та в певному місці. Після смерті дружини [PERSON], заявник [PERSON] звернувся до Кіровоградського міського відділу державної реєстрації смерті ГУЮ у Кіровоградській області з метою здійснення державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO], однак йому було відмовлено у державній реєстрації смерті з вказівкою на те, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON], пред'явлено документ, який виданий на території , де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться в Україні органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 257-1 ЦПК України встановлено особливості провадженняу справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Відповідно до вимог п. 8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved