Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною свою матір [PERSON], [INFO], та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що остання є інвалідом 1 групи, у зв?язку з психічним захворюванням; за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної державній адміністрації в м. Києва не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересована особа - [PERSON] до судового засідання не з?явилась. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 30 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] являється інвалідом 1-А групи з 19 лютого 2015 року безстроково. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №483, складеного Київським міським центром судово-психіатричної експертизи 23 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді слабоумства при хворобі Альцгеймера, пізній початок (F 00. 1). [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над нею опіки. Таким чином, оскільки [PERSON] страждає на психічне захворювання, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати її недієздатною. Згідно ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року N 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» роз?яснює, що рішення суду в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним повинно відповідати вимогам ст. 203 ЦПК. В резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що орган опіки та піклування не звертався до суду з поданням про призначення опікуна [PERSON], суд вважає за необхідне розглянути справу в межах заявлених вимог та визнати [PERSON], [INFO], недієздатною і встановити над нею опіку.

Outcome: approved