Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, зазначивши, що 29 березня 1997 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] та який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року, а також було стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання спільної дитини. У своїй заяві вона зазначає, що [PERSON] не проживає у мсті його постійного проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] вже протягом року, зареєстрованим ніде не значиться. У зв'язку з цим заявник просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім, що необхідно їй для вирішення соціальних питань щодо отримання допомоги на дитину. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. При цьому пояснила суду, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю, постійно проживав там разом із заявником, проте його розшук в Ізраїлі не дав позитивних результатів. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встанволено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 січня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина. Вказаним рішенням суду встановлено, що сторони припини шлюбні відносини з 1998 року. Допитані судом в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами заявника, [PERSON] знають як чоловіка заявника, та бачили його до весілля із заявником, оскільки заявник разом із [PERSON] , який був громадянином Ізраїлю, після укладення шлюбу в 1997 році виїхали до Ізраїлю і там постійно проживали, де у них народилась дитина. Коли дитині було близько двох років, заявник разом з дитиною повернулась до України без чоловіка та стала проживати по [ADDRESS]. [PERSON] ніколи за цією адресою не проживав, з Ізраїлю не повертався. Із наданої Відділом адресно-довідкової роботи управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області довідки № 680/6 від 24.12.2012 року, [PERSON] зареєстрованим на території Дніпропетровської області або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Будь-які інші заходи щодо розшуку [PERSON] завником не вживались. Відповідно до ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Проте, зважаючи на встановлені судом обставини, а саме те, що [PERSON] мав останнє відоме постійне місце проживання в країні Ізраїль, заявником не подано суду будь-яких доказів тому, що вона вживала заходи щодо розшуку особи, а також неможливості встановлення місця знаходження даної особи, а також доказів наявності обставин, що загрожували смертю фізичної особи або обставин, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також обставин, що дають підставу вважати, що особа знаходиться в розшуку, суд вважає, що заявлені вимоги про визнання [PERSON] безвісті відсутнім є необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed