Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON], 1977 року народження, який страждає тяжким психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної, з епізодичним перебігом, ускладненої полінаркоманією з 1994 року. В 2012 році [PERSON] скоїв протиправний вчинок, передбачений ст.121, у зв'язку з чим згідно постанови спочатку Октябрського районного суду м.Полтави, потім Київського районного суду м.Полтави проходив примусове лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні. 23.06.2016 року Ухвалою Київського районного суду м.Полтави примусові заходи медичного характеру в вигляді стаціонарного лікування були змінені на надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Посилаючись на те, що психічний стан [PERSON] являється нестабільним, який проявляється частими загостреннями психотичної симптоматики, заявник просив задовольнити вимоги. В наданій суду заяві представник заявника Іконников М.В. просив справу розглядати у його відсутність, вимоги заяви підтримує. [PERSON] до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку, якій за рішенням суду надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку подається до суду за місцем проживання цієї особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно з ч.2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомлення згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Відповідно до вимог частин 4,5 ст. 12 вказаного Закону особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців, лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2017 року [PERSON] продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 14.09.2017 року, громадянин [PERSON] потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази дають підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved