Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Заявник в особі представника [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців, яким заборонити останньому перебувати в місці реєстрації та проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання заявника, заборонити в будь-який спосіб особисто або через третіх осіб спілкуватися із [PERSON] та зобов`язати [PERSON] пройти відповідну програму для кривдників за визначенням Бородянської районної державної адміністрації на строк 12 місяців. Заявлені вимоги мотивовано тим, що заявник проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] , з якою шлюб розірвано в 2006 році. За рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.09.2010 року вказана квартира між ними розділена по Ѕ частині та є їх спільною частковою власністю. Відносини між бувшим подружжям вкрай напружені. Син [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] (пасинок заявника) неодноразово застосовував відносно [PERSON] погрози та фізичне насильство. Вказані дії [PERSON] обумовлені бажанням примусити заявника до спільного продажу квартири, на що останній не погоджується через відсутність іншого житла. [PERSON] не має права власності на квартиру [ADDRESS] , там не зареєстрований, проте маючи ключі від вхідних дверей, які йому надала [PERSON] , постійно з`являється у квартиру з метою вчинення щодо [PERSON] психічного та фізичного насильства. Так, 02.01.2017 року [PERSON] завдав [PERSON] тілесних ушкоджень, через що він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування. 11.12.2017 року [PERSON] у вказаній квартирі знову завдав заявнику тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку. 22.10.2018 року близько о 10 год. на кухні квартири [PERSON] почав душити [PERSON] та вдарив заявника кулаком в обличчя, наслідок чого вибив два зуби. З приводу вчиненого було розпочате кримінальне провадження від 26.10.2019 року. Тому єдиним способом захисту порушених прав та законних інтересів [PERSON] є застосування щодо [PERSON] заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього відповідних обов`язків. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги та викладені у заяві обставини. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Вислухавши учасників судового засідання, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно довідки по формі № 3, виданої ЖБК «Арсеналець-16» від 28.11.2016 року за № 154, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані заявник [PERSON] , його дружина [PERSON] , мати [PERSON] , колишня дружина [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 10). Предметом доказування у даній справі є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). На підтвердження вчинення домашнього насильства заявник надав суду копію виписки № 305 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування ним на лікуванні з 03.01.2017 року по 05.01.2017 року з діагнозом: забиття грудної клітини зліва, больовий синдром, у якій зазначено про те, що зі слів пацієнта 02.01.2017 року о 8.00 год. та 10.00 год. побитий пасинком (а.с. 7). Також [PERSON] надано копії трьох листків непрацездатності про перебування ним на амбулаторному лікуванні з 23.10.2017 року по 31.10.2017 року (а.с. 8), на стаціонарному лікуванні у період з 12.12.2017 року по 26.12.2017 року (а.с. 9) та на амбулаторному лікуванні з 27.12.2017 року по 03.01.2018 року (а.с. 9), у яких діагноз не зазначений. Ще надано копію виписки № 32140 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування [PERSON] на лікуванні з 11.12.2017 року по 26.12.2017 року з діагнозом: струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, з вказанням про те, що зі слів хворого 11.12.2017 року в 20.45 год. побив знайомий (а.с. 6). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 26.10.2018 року зареєстроване кримінальне провадження 12018100040009922 за заявою [PERSON] , відповідно якої 22.10.2018 року близько 18 год. 25 хв. за адресою [ADDRESS] [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] (а.с. 5). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що вона з 23.03.2010 року є дружиною [PERSON] та з того ж часу живе у квартирі [ADDRESS] . Вона, заявник та мати заявника займають меншу кімнату, в іншій кімнаті проживає перша дружина її чоловіка [PERSON] , син якої [PERSON] з`являється в їхню квартиру, робить їй зауваження, вчиняє сварки, перешкоджає в користуванні житлом, поводить себе зухвало і неадекватно, висловлює їй претензії, що вона живе з [PERSON] у вказаній квартирі. [PERSON] також влаштовує скандали. 11.05.2019 р. о 19 год. вона викликала поліцію, тоді [PERSON] перешкоджав їй забрати чоловіка з коридору в кімнату, її закрили в кімнаті, щоб вона нічого не бачила, що відбувається рукоприкладство, через закриті двері вона чула потасовку. Також вона викликала поліцію 01.05.2019 р., писала заяву до поліції 02.05.2019 року. Судом встановлено, що між учасниками справи склалися неприязні відносини, які виникли з приводу користування квартирою. Покази свідка [PERSON] на підтвердження заявлених вимог суд до уваги взяти не може, оскільки, як пояснила сама свідок, вона жодного разу не була очевидцем події побиття [PERSON] [PERSON] та про побиття їй відомо зі слів заявника. Надані суду вищевказані письмові докази також достовірно не вказують на вину [PERSON] у заподіянні тілесних ушкоджень заявника та не доводять такого факту. Як пояснив представник заявника, по кримінальному провадженню на даний час проводиться досудове розслідування, рішення не прийняте. Отже, надані суду докази не містять достатньої інформації, що саме заінтересована особа вчинив домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Інших доказів, що доводять вчинення [PERSON] по відношенню до [PERSON] домашнього насильства, у тому числі протоколів про адміністративне правопорушення щодо вчинення такого насильства, відповідних постанов суду, результатів розгляду співробітниками поліції звернень [PERSON] стосовно протиправних дій [PERSON] , висновків працівників поліції тощо, заявником суду не надано. За вимогами частини 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд приходить висновку про відмову у задоволенні вимог заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed