Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Заявник [PERSON], що діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що [INFO] року в м.Горлівка, Донецької області, померла [PERSON], [INFO], яка є його бабусею по лінії батька, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану він не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом держаної реєстрації для здійснення реєстрації смерті, в зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області до судового засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.235 ЦПК України). Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Положеннями частини 1 статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 2, 3 ст.9 зазначеного Закону). За правилами п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [INFO] року в м.Горлівка, Донецької області, померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.10.2017 року, виданим Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. При цьому, відповідно до п.15 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м.Горлівка, Донецької області відноситься до таких населених пунктів. Тобто смерть [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки ця подія відбулася на тимчасово окупованій території, а саме, у м.Горлівка Донецької області. Відповідно до листа начальника Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Н.С. Сіренко від 15.11.2017 року №15599/15.1-04-06 у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть [NUMBER] від 27.10.2017 року, виданим Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], , батьками останнього є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого [INFO], Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], та [PERSON]. Таким чином [PERSON] є бабусею по лінії батька [PERSON]. На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник посилалася в обґрунтування своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], [INFO], уродженки (відповідно до копії паспорту [NUMBER], виданого Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України 5 липня 2002 року) с. Залісся Каменіцького району Брестської області, громадянки України, яка є бабусею заявника, та померла [INFO] р. у м. Горлівка Донецької області, а тому заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Outcome: approved