Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Заявник в серпні 2015р. звернувся до суду уточнюючи свої вимоги із заявою в судовому засіданні 19.11.2015р., в якій просить встановити факт перебування його у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], починаючи з 01 березня 2009 року по 01 вересня 2011 року і з 01 вересня 2012 року по дату офіційної реєстрації їх шлюбу до 12 березня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що з [PERSON] спору про право в них немає, вони познайомились на кінці 2008р.-на початку 2009 року, між ними виникли фактичні шлюбні відносини, з 01 березня 2009 року вони почали проживати разом у квартирі матері заявника як подружжя, вели спільне господарство, мали спільне майно та бюджет до вересня 2011 року. Згодом їх відносини зіпсувалися на початку вересня 2011 року, [PERSON] з'їхала з місця спільного проживання від нього, їх стосунки припинилися. У вересні 2012 року вони знов почали спілкуватися та поновили свої шлюбні відносини, які продовжуються і досі. Встановлення факту перебування у фактично шлюбних відносинах заявнику необхідно у зв'язку з тим, що вони з зацікавленою особою мають намір укласти шлюбний договір, яким реалізувати свої права щодо визначення їх майнових прав та обов'язків як подружжя, а саме вказати правовий режим майна набутого в певні періоди перебування у фактично шлюбних відносинах, як майна спільної сумісної власності подружжя набутого саме у фактичному шлюбі. Зі слів заявника, у шлюбі з іншими особами вони з [PERSON] в періоди коли необхідно встановлення фактичних шлюбних відносин не перебували. В судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримав заяву з викладених підстав та просив її задовольнити. В судове засідання з' явилась зацікавлена особа- [PERSON]., просила задовольнити заяву та пояснила, що у 2009 році вона познайомилась з [PERSON], а з березня 2009 року вони почали разом проживати у матері [PERSON] за адресою [ADDRESS]. А у березні 2015 року вони уклали шлюб. Також вона підтвердила той факт що у фактичних подружніх відносинах вони перебували з 01 березня 2009 року по 01 вересня 2011 року і з 01 вересня 2012 року по дату офіційної реєстрації їх шлюбу до 12 березня 2015 року, оскільки десь біля року вони посварились, але потім все владналось і зараз вони вже одружені. З показань допитаних у судовому засіданні у якості свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що вони знають заявника та зацікавлену особу, познайомилися з ними в різні часи за різних обставин, з початку 2009 року спостерігали заявника та заінтересовану особу разом як сім'ю , підтримували спілкування з ними, бували у них в гостях, запрошували в гості до себе, проводили разом дозвілля, заявник та зацікавлена особа вели спільне господарство, бюджет. [PERSON] та [PERSON] ділилися з ними про свої наміри створити сім'ю, зареєструвати шлюб, бажанні народити дитину, [PERSON] робив пропозицію [PERSON] одружитися, їхні стосунки в період з початку 2009 року та по вересень 2011 року вони оцінюють як усталені відносини чоловіка і дружини. На кінці серпня та початку вересня 2011 року вони дізналися що відносини між [PERSON] та [PERSON] припинилися, остання з'їхала від [PERSON], і вони стали жити окремо. Вказати коли саме заявник та зацікавлена особа знов поновили свої стосунки притаманні подружжю до реєстрації шлюбу свідки вагалися. У березні 2012 рокуїм стало відомо, що вони наладили стосунки та почали знову разом проживати однією сім'єю по березень 2015 року, тобто до моменту укладення їх шлюбу. Заслухавши заявника, зацікавлену особу, свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи і докази, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ст. ст. 57-59 сімейного Кодексу України (надалі СК України) визначено правовий режим особистої приватної власності дружини та чоловіка, ст. ст. 60-67 цього ж кодексу регламентовано правовий режим спільної сумісної власності подружжя. Згідно з п. 5 ст. 93 СК України передбачено «За шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації». З пояснень заявника та зацікавленої особи вбачається законним його звернення щодо реалізації своїх прав та обов'язків з дружиною відповідно до ст. 256 ЦПК України - втановлення судом факту що має юридичне значення, та п. 5 ст. 97, п. 3 ст. 7 СК України, для регулювання сімейних відносин у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства, сторони можуть включати до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна шляхом укладення шлюбного договору за умовою визначення в угоді режиму майна як спільного сумісного майна подружжя набутого саме у фактичних шлюбних відносинах. У відповідність ст.ст. 50, 57 ЦПК України, факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] в період з 01 березня 2009 року по 01 вересня 2011 року та з 01.09.2012 року по 12.03.2015 підтверджується показаннями сторін і свідків у судовому засіданні, наявними в матеріалах справи доказами. Згідно з п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Outcome: approved