Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] є його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 713. [PERSON] мешкав та працював Саратівській області Російської Федерації, однак багато часу проводив у батьків у м. Дніпропетровську. Заявник зазначає, що наприкінці 2014 року його батько [PERSON] почав сильно хворіти, у зв'язку з чим у січні 2015 року він переїхав до батька, аби допомагати йому та доглядати. [PERSON] помер 12 червня 2015 року, до цього часу заявник весь час знаходився з батьком, вів з ним спільне господарство, піклувався про нього, купував ліки, продукти харчування та усі необхідні речі. Після смерті батька [PERSON] особисто отримав лікарське свідоцтво про смерть батька, особисто займався похованням померлого, про що свідчить договір замовлення на організацію та проведення поховання від 20.06.2015 року, укладений на його ім'я, а також отримав свідоцтво про смерть в органах РАЦС. 22 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON]. Постановою від 25 грудня 2015 року нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що не було надано документів, які б підтверджували факт проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тому заявник просив суд встановити факт його проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем [PERSON] з січня 2015 року по 12 червня 2015 року. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала завялені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника заявника та показання свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №713. З січня 2015 року [PERSON] проживав однією сім'єю із [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Після смерті батька постійно проживає в даній квартирі по теперішній час. 12 червня 2015 року [PERSON] помер, актовий запис №5261. Його син [PERSON] отримав лікарське свідоцтво про смерть батька, займався похованням померлого, про що свідчить договір замовлення на організацію та проведення поховання від 20.06.2015 року, укладений на його ім'я, а також отримав свідоцтво про смерть в органах РАЦС. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї. Заявник, як спадкоємець першої черги, звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт спільного проживання з померлим, йому постановою від 22.12.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Факт проживання заявника [PERSON] з батьком [PERSON] однією сім'єю підтверджується документами виданими на ім'я заявника, які знаходяться в матеріалах справи, свідоцтвом про поховання серія ААА №623465, лікарським свідоцтвом про смерть №1305, договором замовлення на організацію та проведення поховання №250152, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю разом зі [PERSON], який помер 12 червня 2015 року, з січня 2015 року по 12 червня 2015 року. Встановлення даного факту заявнику необхідно для реалізації спадкових прав після смерті спадкодавця. На підставі викладеного,

Outcome: approved