Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою мотивуючи тим, що [INFO] у віці 59 років помер його рідний брат [PERSON] , в результаті чого відкрилась спадщина за Законом на належне йому майно, а саме на земельну частку (пай) площею 1,71 га колишнього ВАТ «Молницький», розташована у с.Молниця Чернівецького району Чернівецької області, без визначення меж земельної ділянки в натурі, посвідчена сертифікатом серії [NUMBER] виданого 23.06.1998 року за реєстраційним №176. [PERSON] постійно проживав у [ADDRESS] по день смерті. Листом приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. відмовлено заявнику [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] через розбіжності у поданих ним документах, а саме: у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0190100, виданого Герцаївською районною державною адміністрацією 23 червня 1998 року, за реєстраційним №176, прізвище та ім`я померлого брата заявника вказане - « [PERSON] », у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Молницької сільської ради Герцаївського району 02 листопада 2009 року, прізвище та ім`я померлого брата заявника вказане - « [PERSON] »; у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00030833881 від 20 травня 2021 року, прізвище та ім`я заявника вказане - « [PERSON] », відомості про батька, вказане - « [PERSON] », відомості про матір, вказане - «[PERSON]»; у паспорті заявника серії [NUMBER] , виданий Герцаївським РВ УМВСУ в Чернівецькій області 26 січня 1998 року, його прізвище та ім`я, вказане - « [PERSON] »: у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00030753745 від 15 травня 2021 року, прізвище та ім`я, брата заявника вказане - [PERSON] », відомості про батька вказано - « [PERSON] », відомості про матір вказано - « [PERSON] ». Саме через вказані розбіжності, виникла необхідність у встановлені: факту родинних відносин між заявником [PERSON] і померлим [PERSON] , а саме, що такі являються рідними братами; факту належності сертифікату на право на земельну частку пай померлому [PERSON] . Листом нотаріуса №69/02-14-66/2021 від 20.05.2021 року роз`яснено процедуру вирішено вказаних фактів у судовому порядку. Окрім цього, так як заявник на час відкриття спадщини не був зареєстрований у одному домоволодінні із спадкодавцем та своєчасно у встановлений строк для прийняття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата, і не надано належних доказів прийняття спадщини, нотаріусом на підставі вказаного листа відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай та роз`яснено можливість встановлення факту прийняття спадщину чи додаткового строку для її прийняття у судовому порядку. Просить суд задовольнити вимоги заяви в повному обсязі та встановити факти про те, що [PERSON] , [INFO] , являється рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , належності [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0190100, виданого головою Герцаївської РДА 23.06.1998 року року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №176 та юридичного факту, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні заявник та його представник просили вимоги заяви задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про те, що вимоги заяви визнає, не заперечує проти їх задоволення та просив суд розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення заявника. його представника та свідків, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220,1222,1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 1270 ЦК України установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Отже, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3 статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до п.п.1, 6 ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 та п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 р. №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносини коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За роз`ясненнями п.2 вказаної постанови слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю тощо. Як вбачаться з правової позиції викладеної у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц, особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як відомо зі слів заявника та його довірителя, [PERSON] , [INFO] , являється рідним кровним братом спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , та постійно проживав з ним на час відкриття спадщини без реєстрації місця проживання у домоволодінні за адресою [ADDRESS] , де проживає і по даний період часу і саме домоволодіння за вказаною адресою рахується для нього не тимчасове а постійне місце проживання як на час смерті брата, так і по даний період часу. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №1090100 від 23.06.1998 року був наданий і виданий саме спадкодавцю [PERSON] як власника набутих майнових прав на земельну частику (пай) із земель ВАТ «Молницький», як колишнього члену акціонерного товариства. Вказані факти в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Розбіжності та помилки у документах що посвідчує особу заявника і спадкодавця внаслідок чого відрізняються як їхні прізвища так і прізвища, ініціали і по батькові їхніх батьків, а також у правовстановлюючому документі спадкодавця на спадкове майно, що є відмінним від свідоцтва про смерть спадкодавця, виникли внаслідок неналежного заповнення органами місцевого самоврядування відповідної інформації, можливо через заповнення першочергових документів на російській мові в період видачі таких і з подальшим перекладом на українську мову. Внести зміни у сертифікат наразі неможливо через втрату повноважень органами місцевого самоврядування видавати сертифікати та відсутністю правового механізму видавати повторно правовстановлюючі документи на ім`я померлої особи. Встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення, що потрібно з метою оформлення набутих спадкових прав як єдиний спадкоємець за законом який прийняв спадщину. На підставі викладеного, та

Outcome: approved