Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Заявник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON],звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, у м.Макіївка, Гірницького району, Донецької області, [INFO] року. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] року у м.Макіївка, Гірницького району, Донецької області (населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України) померла громадянка України - [PERSON], [INFO], яка є рідною бабусею [PERSON]. З наявними документами, заявник звернувся до Фрунзенського відділу РАЦС для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку та державної реєстрації смерті, однак, свідоцтво про смерть ДНР [NUMBER] від 28 жовтня 2016 року, видане «Гірницьким відділом РАЦС м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» у нього не прийняли, 12 квітня 2017 року йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв'язку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України. Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ в судове засідання не з'явився, надав уду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, в зв'язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною онукою [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [PERSON], серія [NUMBER] від 17.10.1989 року, свідоцтво про народження батька заявника - [PERSON] серія [NUMBER] від 17.01.1960 року, свідоцтво про шлюб [PERSON], серія [NUMBER] від 09 жовтня 2015 року). Батько заявника [PERSON], помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 17.08.2010 року), Як вбачається з копії паспорту серія [NUMBER], довідки з місця проживання, [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою:Донецька область, [ADDRESS]. Згідно довідки від 04.04.2017 року №0000164785 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №1170, виданого Міським патологоанатомічним бюро м. Макіївки, свідоцтва про смерть серія ДНР [NUMBER] від 28 жовтня 2016 року, виданого «Гірницьким відділом РАЦС м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», [PERSON], [INFO], померла [INFO] року, відповідний запис №1362. З відповіді Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 12.04.2017 р. № 561/15.8-03-06 вбачається, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Також відомості про смерть зазначеної особи відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином свідоцтво про смерть [PERSON], серія ДНР [NUMBER] від 28 жовтня 2016 року, виданого «Гірницьким відділом РАЦС м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст.21 ЦК ( 1502-06 ), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили ії рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Враховуючи, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, заява підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved