Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначила, що вона з 1981 року проживала однією сімєю зі своїм громадянським чоловіком [PERSON], [INFO]. 24.08.2015 року, реалізуючи свою волю власника, у звязку з теплими родинними стосунками , [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно заповідав [PERSON] та своєму сину [PERSON] 12.09.2015 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається у тому числі з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 03.03.2016 року заявник звернулася до Пятої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з тим, що в п. 3 заповіту про неї зазначено у помилковій форму, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить суд встановити факт, що Заповіт від 24.08.2015 року, складений [PERSON], [INFO], на імя російською мовою «сына [PERSON] (Kaufman Stanislav Markovich) [INFO]» («Кауфман Станислава») та «гражданской супруги [PERSON], [INFO]» («Бублиной Елены») належить (у тому числі) [PERSON], 18.11. [INFO]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суд заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просить суд задовольнити її у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність та проти заявлених вимог не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому знайомі [PERSON] і [PERSON] з серпня 2014 року, оскільки він знімав квартиру в м. Донецьку по вул. Челюскінців, будинок № 123, а вони були його сусідами. Йому також відомо, що останні жили однією сімєю без реєстрації шлюбу. Також зазначив, що весною 2015 року від [PERSON] йому стало відомо, що [PERSON] захворів на онкологічне захворювання та бажає скласти заповіт, в звязку з чим, вони виїжджали до Ізраїлю на лікування. Згодом йому стало відомо, що [PERSON] помер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає [PERSON] і [PERSON] з 1982 року, оскільки її батьки підгримували дружні відносини з цією сімєю, її мати працювала з заявницею. Останні жили однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1981 року в м. Донецьку по вул. Челюскінців, будинок № 123. Півроку назад їй стало відомо, що [PERSON] помер та склав заповіт на користь [PERSON] та свого сина [PERSON] Суд, заслухавши представника заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 5524 від 08.06.1993 року, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до заповіту, складеного 24.08.2015 року м. Хайфа Ізраїль, [PERSON] заповідав розподілити все майно і капітал, що включає в себе майно рухоме та нерухоме, права, що існують на момент складання заповіту і будуть існувати в майбутньому розділити між його сином [PERSON] (Kaufman Stanislav Markovich) [INFO], володільця американського паспорту № 461178118, проживаючого в [INFO], США і цивільною дружиною [PERSON], [INFO], проживаючої м. Макіївка, Україна, володільці українського паспорту ВК № 427996, як між єдиними спадкоємцями. Зокрема із заповіту також вбачається, що житлову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] заповідав своїй цивільній дружині [PERSON]. Згідно паспорту серія ВК № 427996, виданого Кіровським РВ Макіївського МУ ГУМВС України, [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 23.12.2015 року в м. Хайфа Ізраїль, [PERSON] помер 12.09.2015 року. Постановою державного нотаріусу Пятої Донецької державної нотаріальної контори від 26.04.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 12.09.2015 року. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові,прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином судом встановлено, що в заповіті, складеному 24.08.2015 року в м. Хайфа Ізраїль,не зазначено по батькові заявниці і вказаний заповіт дійсно належить заявниці. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно закону такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення Суд звертає увагу, що заявник не має іншої можливості реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом, крім як через встановлення факту, що має юридичне значення в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] у повному обсязі. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved