Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник обґрунтовує заявлені вимоги тим, що 04 серпня 2017 року помер [PERSON], який залишив заповіт від 25.11.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 69, яким заповідав їй житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,29 га, передану для присадибної ділянки, площею 0,04 га та підсобного господарства, площею 0,25 га, які розташовані в с. Вищетарасівка, вул. Патріотична (до перейменування Фадєєва), 18, Томаківського району Дніпропетровської області. Вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] для оформлення спадщини за заповітом, в т.ч. земельної ділянки, але нотаріус відмовив, так як в правовстановлюючому документі - [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 001022 виданого [PERSON] невірно зазначено його прізвище, а саме: зазначено «Чувичкіну» замість «Чувичкину» та по батькові, а саме: зазначено «Демяновичу» замість «Демяновичу». Зазначені обставини виникли внаслідок помилки при складанні Державного акта. Існуюча помилка в зазначеному правовстановлюючому документі робить його невідповідність вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у звязку з чим державна реєстрація права власності на земельну ділянку не можлива. Заяник зазначає, що нею не подано іншої заяви до цієї заінтересованої особи з тим самим предметом та з тих самих підстав. Представник заявника подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності заявника, при цьому зазначив, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Заінтересована особа подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, де зазначено, що проти заявлених вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 серпня 2017 року помер [PERSON], який залишив заповіт від 25.11.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 69, яким заповідав заявнику у справі житловий будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,29 га, передану для присадибної ділянки, площею 0,04 га та підсобного господарства, площею 0,25 га, які розташовані в с. Вищетарасівка, вул. Патріотична (до перейменування Фадєєва), 18, Томаківського району Дніпропетровської області. Зазначені обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 771117 та заповітом від 25.11.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 69. Як зазначає заявник, щодо оформлення земельної ділянки, нотаріус відмовив їй, так як в правовстановлюючому документі - [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 001022 виданого [PERSON] невірно зазначено його прізвище, а саме: зазначено «Чувичкіну» замість «Чувичкину» та по батькові, а саме: зазначено «Демяновичу» замість «Демяновичу». При цьому житловий будинок з надвірними спорудами нотаріус оформив їй у власність, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01.08.2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 860 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 132818102 від 01.08.2018 року, номер запису про право власності: 27291916. Існуюча помилка в зазначеному правовстановлюючому документі робить його невідповідність вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у звязку з чим державна реєстрація права власності на земельну ділянку не можлива. Діючим законодавством не передбачено внесення змін в [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку, чи видачу нового Державного акта на право приватної власності на землю, у звязку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства, а далі правонаступника Держгеокадастру у частині реєстрації та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку і відсутності механізму внесення виправлень в дійсні державні акти на право власності на земельну ділянку. До повноважень сільських рад, які раніше реєстрували державні акти на право власності на землю, за зазначених правових підстав, також не належить внесення змін в [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку, чи видачу нового Державного акту на право приватної власності на землю. На звернення заявника відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, у внесені виправлення в [PERSON] акт за вих. Ч-379/0-0.35-434/147-18 від 02.08.2018 року відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Факт належності [PERSON] [PERSON] акту на право приватної власності на землю, підтверджується тим, що він, в установленому діючим законодавством порядку в 1994 році отримав у володіння і користувався земельною ділянкою відповідно до зазначеного Державного акта. Його прав на зазначену земельну ділянку ніхто не оспорював і не оспорює. Відомості про імя, а також адреса проживання зазначені в [PERSON] акті, адреса розміщення земельної ділянки, відповідають відомостям зазначеним у його паспорті громадянина України, Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, адресами місця розташування земельних ділянок зазначених у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. У відповідності до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються прізвищем, з імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved