Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, у якій зазначила, що її син [PERSON] , [INFO] , уродженець Шахти 3 біс Свердловського району Луганської області, проживав в [ADDRESS] , де [INFO] помер. Факт смерті сина заявника посвідчено документами, що використовуються на тимчасово окупованій території, а саме: посмертним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого, виданим комунальною установою «Міська лікарня №1 м. Єнакієве» ДНР та свідоцтвом про смерть, виданим 19 квітня 2019 року Єнакіївським міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Вона не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки син [PERSON] помер на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, необхідний для здійснення реєстрації смерті. Встановлення даного юридичного факту необхідно для проведення державної реєстрації смерті сина згідно чинного законодавства. Посилаючись на наведені обставини та неможливість отримання необхідних документів встановленого законодавством України зразка, заявник просить встановити факт смерті [PERSON] у судовому порядку. В судове засідання заявник не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання заяви. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, що передбачено п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України. Так, за правилами ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] є громадянином України та матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця Шахти 3 біс Свердловського району Луганської області, що підтверджується копією паспорту та свідоцтвом про народження померлого (а.с.4, 7,8). Син заявника - громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець Шахти 3 біс Свердловського району Луганської області, помер [INFO] в м. Єнакієве, Донецької області. Факт смерті [PERSON] посвідчено посмертним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого, виданим комунальною установою «Міська лікарня №1 м. Єнакієве» ДНР, що використовуються на тимчасово окупованій території України (а.с.5). На підставі вказаного документу Єнакіївським міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 19 квітня 2019 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, місто Єнакієве віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказане розпорядження набрало чинності 07.11.2014 року. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України № 254-VІІІ від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно зі ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України (Закону). Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Видане свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 19 квітня 2019 року, згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним, що призводить до неможливості отримання заявником свідоцтва про смерть сина в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 травня 2001 року у справі «Кіпр проти Туреччини» (Заява № 25781/94) зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі викладеного, суд, як виняток, приймає як доказ надане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] та у сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved