Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково; діагноз МСЕК: «Олігофренія», внаслідок якого не розуміє своїх вчинків та не може себе обслуговувати. Просив суд визнати [PERSON] недієздатним та, надавши подання, просив призначити опікуном [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеному у заяві, просила її задовольнити, доповнивши, що [PERSON] родичів не має, [PERSON] фактично здійснює за ним догляд, передбачені законодавством підстави, що унеможливлювали б призначення її опікуном, відсутні. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та просила призначити її опікуном над [PERSON], зазначивши, що була подругою його рідної сестри, що померла у липні 2018 року. [PERSON] залишився без засобів до існування, будинок не придатний до проживання. Він потребує догляду та сторонньої допомоги, вона фактично здійснює догляд. Передбачені законом підстави, що унеможливлюють призначення її опікуном, відсутні. [PERSON] надала письмову згоду на призначення її опікуном. Присутній у судовому засіданні [PERSON] за станом здоров'я не зміг назвати прізвище, ім'я, по батькові та висловити думку щодо цієї заяви. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновком судово-психіатричної експертизи від 28.12.2018 №247 встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на стійкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості зі значним порушенням поведінки та емоцій, які вимагають догляду. Ступінь розумової відсталості є таким, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.35-36). Таким чином, наявні передбачені законом підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням характеру та ступеню психічного розладу [PERSON], суд вважає доцільним визначити максимальний строк дії рішення - 2 роки. Відповідно до ст.41 ч.1, ст.60 ч.1 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Дослідивши письмові докази, суд вважає можливим призначити опікуном [PERSON], яка фактично здійснює догляд за [PERSON], має належні матеріально-побутові умови, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, у побуті характеризується позитивно, надала письмову згоду бути опікуном. Передбачені законодавством підстави, що унеможливлювали б призначення [PERSON] опікуном, відсутні. Орган опіки та піклування надав подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], перевіривши наявність підстав. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законодавством підстав для задоволення заяви та подання органу опіки і піклування. На підставі викладеного, ст. ст. 39, 41, 60 ЦК України,

Outcome: approved