Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернулася до суду Дергачівського району Харківської області з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт трудової діяльності продавцем в магазині №2 та №3 ОРС Харківської ТЕЦ-4 в період з 12.04.1982 року по 01.10.1993 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в серпні 2014 року вона звернулася до УПФ України в Дергачівському районі Харківської області з питання нарахування пенсії та в її трудовій книжці були виявлені погрішності заповнення документу з печатками. Як вказує заявник, 12.04.1982 року вона була прийнята на роботу до ОРС Харківської ТЕЦ-5 молодшим продавцем в магазин №2, згідно наказу №25-к від 08.04.1982 року. 20.04.1988 року її переведено молодшим продавцем магазину №3, згідно наказу №22 від 20.04.1988 року, 18.10.1988 року присвоєна кваліфікація продавця 2-ї категорії, відповідно з наказом №40-к від 18.10.1988 року. 01.10.1993 року звільнено по переводу на СКМД, згідно ст.36 КЗоТ України, згідно наказу №28к від 01.10.1993 року. Так, для підтвердження трудового стажу заявник надала до УПФ в Дергачівському районі завірену копію трудової книжки. У зарахуванні вищевказаного стажу виконаних робіт до пенсії за період з 12.04.1982 року по 03 10.1993 рік заявнику тимчасово відмовлено, у зв'язку з тим, що при звільненні її з посади було використано печатку ОРС Харківської ТЕЦ-5 з логотипом УРСР, що на думку працівників УПФ Дергачівського району не може слугувати доказом того, що вона дійсно працювала на вищевказаному підприємстві у зазначений період. Крім того, на письмове звернення заявника з проханням повідомити причину усної відмови в зарахуванні цього періоду роботи до загального стажу, було відмовлено навіть у прийнятті заяви, з рекомендацією звернення до суду з заявою про встановлення факту. Заявник вимоги заяви підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, про що надала письмову заяву. Управління Пенсійного фонду в Дергачівському районі Харківської області до суду надано письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без участі їх представника з урахуванням вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали, суд вважає вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п.6 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що не суперечить роз'ясненням, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах і встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч.3, 4 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: В серпні 2014 року заявник, [PERSON] звернулася до УПФ України в Дергачівському районі Харківської області з питання нарахування пенсії та в її трудовій книжці були виявлені погрішності заповнення документу з печатками. Так, як вказує заявник, 12.04.1982 року вона була прийнята на роботу до ОРС Харківської ТЕЦ-5 молодшим продавцем в магазин №2, згідно наказу №25-к від 08.04.1982 року. 20.04.1988 року її переведено молодшим продавцем магазину №3, згідно наказу №22 від 20.04.1988 року, 18.10.1988 року присвоєна кваліфікація продавця 2-ї категорії, відповідно з наказом №40-к від 18.10.1988 року. 01.10.1993 року звільнено по переводу на СКМД, згідно ст.36 КЗпТ України, згідно наказу №28к від 01.10.1993 року. Для підтвердження трудового стажу заявник надала до УПФ в Дергачівському районі завірену копію трудової книжки. У зарахуванні вищевказаного стажу виконаних робіт до пенсії за період з 12.04.1982 року по 03 10.1993 рік заявнику тимчасово відмовлено, у зв'язку з тим, що при звільненні її з посади було використано печатку ОРС Харківської ТЕЦ-5 з логотипом УРСР, що на думку працівників УПФ Дергачівського району не може слугувати доказом того, що вона дійсно працювала на вищевказаному підприємстві у зазначений період. Крім того, на письмове звернення заявника з проханням повідомити причину усної відмови в зарахуванні цього періоду роботи до загального стажу, було відмовлено навіть у прийнятті заяви, з рекомендацією звернення до суду з заявою про встановлення факту. Згідно закону про пенсійне забезпечення відповідальність за правильність заповнення трудової книжки несе працівник кадрової служби згідно п.4 Постанови «Про трудові книжки робітників». На звернення до начальника архівного відділу Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про надання довідки на підтвердження зарахування до ОРС Харківської ТЕЦ-5, заявником було отримано відповідь №162с від 11.09.2014 року. Архівний відділ Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області повідомив, шо документи Відділу робітничого постачання Харківської ТЕЦ-5 с. Подвірки Дергачівського району Харківської області на зберігання до Архівного відділу не надходили, в зв'язку з чим відсутня можливість видати копію наказу про зарахування [PERSON] у 1982 році. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, відповідно до ст.256 ЦПК України, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її трудової діяльності продавцем в магазині №2 та №3 ОРС Харківської ТЕЦ-4 в період з 12.04.1982 року по 01.10.1993 року. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та її вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вимог п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved