Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся до суду з вказаною заявою, в якій вказав, що він є таким, що в силу ч. 1 ст. 88 КК України, не має судимості на території України, оскільки щодо нього судами України ніколи не ухвалювались обвинувальні вироки, які б підтверджували факти вчинення Заявником кримінальних правопорушень. Заявник має потребу подальшої подачі документа про відсутність у нього судимості компетентним органам іноземної держави з метою вирішення соціально-побутових питань, які виникли у позивача у державі вимушеного тимчасового перебування. Заявник та його представник в судове засідання не зявилися, представник заявника надав суду заяву в якій, підтримав вимоги заяви, посилаючись на обставини викладені у ній, та просив проводити судові засідання без їх участі. Заінтересована особа Департамент інформаційних технологій МВС України свого представника до суду не направила та про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. З матеріалів справи встановлено, що позивач має постійне місцезнаходження на території України м. Сквира, Київської області. За заявою позивача, на даний час, останній вимушено перебуває поза межами України, не має можливості як особисто подати запит до органів внутрішніх справ України на отримання довідки про відсутність (наявність) судимості, так і уповноважити іншу особу шляхом надання довіреності для отримання зазначеної довідки. Матеріали справи містять докази відсутності судимості позивача з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом Відповідно до ч. 2 статті 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічна імперативна презумпція закріплена і у ч. 1 ст. 17 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судом встановлено що, щодо позивача судами України не ухвалювались обвинувальні вироки, які б підтверджували факти вчинення Заявником кримінальних правопорушень. Крім того, матеріали справи містять довідку про відсутність судимості у позивача, видану станом на дату виїзду позивача за межі України. Законом не врегульовано порядок встановлення та отримання відомостей про наявність (відсутність) у особи судимості. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію», поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності формує та користується базами (банками) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з підп. 17 п. 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ від 28 жовтня 2015 року № 878, Міністерство внутрішніх справ відповідно до покладених на нього завдань забезпечує належне функціонування єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи Міністерства внутрішніх справ, формує та підтримує в актуальному стані інформаційні ресурси, що входять до єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи Міністерства внутрішніх справ, здійснює обробку персональних даних в межах повноважень, передбачених законом, забезпечує режим доступу до інформації, надає інформаційні послуги. Отримання відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформації системи МВС України, зокрема і відомостей про наявність (відсутність) у особи судимості, врегульовано Порядком доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України відповідно до наказу МВС України від 29.11.2016 року № 1256. За таких обставин, надання відомостей про наявність (відсутність) у особи судимості здійснюється Департаментом інформаційних технологій МВС України, підрозділами інформаційної підтримки Національної поліції України та територіальними сервісними центрами МВС України відповідно до вищезазначеного Порядку, який не є законом, а є підзаконним нормативно-правовим актом. Ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення такого факту залежить виникнення майнових прав заявника. Тому суд визнає вимоги заявника обґрунтованими, такими що ґрунтуються на законі, підтверджуються доказами по справі, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved