Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2017 року про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] та поновити його цивільну дієздатність. Зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.12.2007 року. До реєстрації шлюбу вони проживали в цивільному шлюбі. З жовтня 2006 року, після смерті матері, з ними проживає її пасинок та єдиний син чоловіка [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково (олігофренія в помірній ступені вираженої розумової відсталості). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2017 року за її заявою встановлено опікунство над пасинком [PERSON] та визнано його недієздатним. Проте вона та її чоловік - заінтересована особа [PERSON] неодноразово зазначали, що [PERSON] , хоч і є інвалідом з дитинства, з ознаками розумової відсталості, проте є соціально адаптованою людиною, який розуміє значення своїх і чужих дій в межах соціально-побутового рівня. Він сам себе обслуговує: прибирає в квартирі, пере свою білизну, миє посуд, допомагає в приготуванні їжі, добре вміє користуватись побутовою технікою (телевізором, пральною машиною), має свій смартфон, в якому добре розбирається. Ходить до магазину не тільки в супроводі батька, але і самостійно, купує собі солодощі та фрукти. [PERSON] не обмежений в русі та своїх планах, адекватно себе поводить у суспільстві, не несе загрози оточуючим, його поведінка ніяким чином не шкодить його здоров`ю і повністю відповідає поведінці людини в суспільстві.Природні вади з мовленням ніяким чином не перешкоджають йому налагоджувати відносини в побуті. Також [PERSON] до рішення суду від 16.06.2017 року приймав участь у виборах, цікавиться політикою в межах свого розуміння та сприйняття. Має почуття гумору. В судово-психіатричній експертизі від 28.04.2017 року № 216, в п. 21 зазначено, зокрема, що із медичної картки амбулаторного хворого встановлено діагноз: «Олігофренія в ступені вираженої дебільності».Дана експертиза була проведена на підставі її заяви в суд про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки та ухвали суду.Згідно з висновком цієї експертизи в п. 23 [PERSON] «в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі глибокої розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. Потребує накладення опіки».Проте вона та чоловік, від самого початку, не були згодні з даним висновком судово-психіатричної експертизи в тій частині, де зазначено «у формі глибокої розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними», а також не згодні, що в п. 22 експертизи зазначено, що «знає окремі букви». Оскільки ці висновки не відповідають дійсності з викладених вище підстав життєдіяльності [PERSON] . Однак висновок судово-психіатричної експертизи в частині, що «потребує накладення опіки» на той час їх влаштовував.Причиною звернення до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, було бажання та можливість сім`ї виїхати за межі України. Таке рішення суду значно спрощувало вирішення різних соціально-побутових питань, пов`язаних з проживанням в іншій країні, але, оскільки, зваживши всі обставини, вони все ж вирішили залишитись в Україні, тому питання про визнання недієздатним [PERSON] на даний час не є доцільним. Як вже зазначалось, [PERSON] хоч і є інвалідом з дитинства з ознаками розумової відсталості, проте він всі ці роки є соціально адаптованою людиною, розуміє значення своїх і чужих дій на побутовому рівні і може керувати ними. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства,просить задовольнити заяву. В судовому засіданні заявник підтримала заяву, посилаючись на обставини, що в ній викладені. Заінтересована особа [PERSON] підтримав дану заяву. Заінтересована особа - представникОргану опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Кропивницькому ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, в матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Статтею 42 ЦК України визначено, що за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною (ч.4 ст. 300 ЦПК). На виконання зазначених законодавчих положень судом була призначена судово-психіатрична експертиза. Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта № 255 від 02.07.2021 року, на підставі наданих експертам об`єктів дослідження (п.21 анамнез хвороби) та психічного статусу встановленого під час дійсної експертизи, комісія експертів прийшла до висновку, що [PERSON] страждає від народження на хронічне психічне захворювання в формі помірної розумової відсталості, проте у зв`язку з значним поліпшенням психічного стану в останні 4 роки (адаптований, сам себе обслуговує, ходить до магазину, користується побутовою технікою, добре розбирається в смартфоні) може бути поновлена його цивільна дієздатність. На підставі викладеного комісія прийшла до висновку, що [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі легкої розумової відсталості (згідно МКХ 10 F 70.0). В останні 4 роки настали значні поліпшення в його психічному стані, розуміє значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Водночас фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), має повну цивільну дієздатність, якщо вона не визнана недієздатною або не обмежена в дієздатності. При цьому, зміст повної дієздатності полягає в тому, що фізична особа визнається здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатна своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність за їх невиконання. Якщо фізична особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, вона може бути судом або обмежена у своїй цивільній дієздатності, або визнана недієздатною. Вирішення цього питання є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів фізичних осіб. Так, за приписами ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39 ЦК України, якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд може обмежити її цивільну дієздатність, а в разі якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними вона може бути визнана судом недієздатною. Як вбачається з матеріалів справи, під час ухвалення рішення суду про визнання [PERSON] недієздатним останній страждав стійким хронічним психічним захворюванням та за своїм психічним станом не здатний був усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, про що свідчить висновок судово-психіатричного експерта від 28.04.2017 року. Натомість, як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта від 02.07.2021 року, на теперішній час психічний стан [PERSON] покращився, оскільки за своєю суттю, з урахуванням положень ст.36 ЦК України, він є особою з обмеженою дієздатністю. Однак, чинним законодавством не передбачено можливість скасування судового рішення про визнання особи недієздатною з одночасним визнанням її обмежено дієздатною або про часткове скасування такого рішення з частковим поновлення цивільної дієздатності. Подальше перебування [PERSON] у статусі недієздатної особи є суттєвим обмеженням його прав і свобод. Недоліки чинного процесуального законодавства, в даному випадку, не можуть бути перешкодою для захисту прав і свобод [PERSON] судом як того вимагає Конституція України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга статті 22 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права. З огляду на вищевикладене, враховуючи факт покращення психічного стану [PERSON] та з метою захисту його прав і свобод, суд вважає за можливе скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2017 року, яким [PERSON] визнано недієздатним, та поновити його цивільну дієздатність, задовольнивши заяву [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved