Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Заявник [PERSON] сільська рада Любашівського району Одеської області звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з вказаною заявою. В обґрунтування своєї заяви, заявник вказує, що 16 січня 2006 року померла [PERSON], яка була зареєстрована та проживала до дня смерті в с.Шатайнка Любашівського району Одеської області. Вона мала у власності земельну ділянку площею 3.84 га кадастровий номер 5123383800:01:001:0267, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любашівського району Одеської області. Вона проживала разом із своїм сином [PERSON], який помер 12.02.2009 року та після неї спадщину не приймав. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Після відкриття спадщини після смерті [PERSON] минуло більше одного року, ніхто не звертався з приводу оформлення спадщини, тому просили визнати відумерлою спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Представник зацікавленої особи надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що завява про визнання спадщини відумерлою обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. З актового запису про смерть № 03 від 16 січня 2006 року видно, що [PERSON] померла 16 січня 2006 року (а.с. 3). З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 085570, виданого 27 січня 2005 року Любашівською районною державною адміністрацією, видно, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.84 га кадастровий номер 5123383800:01:001:0267, що розташована на території [PERSON] сільської ради Любашівського району Одеської області вартістю 119683 грн. 81 коп. З листа нотаріальної контори № 164/01-16 від 15.03.2018 року видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а також заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 4-6). З актового запису про смерть № 10 від 17 лютого 2009 року видно, що [PERSON] помер 12 лютого 2009 року (а.с. 19). З довідок [PERSON] сільської ради Любашівського району Одеської області № 289-290, 293-294 від 29 березня 2018 року видно, що [PERSON] проживала до дня смерті 16.01.2006 року в своєму будинку в с.Шайтанка Любашівського району Одеської області разом із сином [PERSON], який помер 12.02.2009 року. На даний час її будинок розрушений. Ніхто із спадкоємців з 2006 року не звертався з питань оформлення спадщини (а.с. 17-20). З газети «Хлібороб» № 15-16 від 17 лютого 2018 року видно, що заявник подав оголошення про розпочату процедуру визнання спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] відумерлою з проханням спадкоємців звернутись до сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що спадщина на земельну ділянку, яка належала [PERSON] ніким не прийнята і має бути визнана відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved