Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що у правовстановлюючих документах, таких як - розпорядження органу приватизації, свідоцтві про право власності на житло, технічному паспорті прізвище заявника вказано невірно, а саме - замість вірного «[PERSON]», вказано не вірно «[PERSON]». У зв'язку з викладеним, заявник просить суд встановити факт належності заявнику вказаних документів. В судове засідання, призначене на 13.03.2018 року заявник не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Криворізької міської ради до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно дост.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правиламип.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON], за зверненням до керівника органу приватизації із заявою про передачу у спільну сумісну власність квартири, що займав із членами сім'ї на умовах найму, за адресою: [ADDRESS], 12.05.1994 року (а.с. 5), отримав розпорядження органу приватизації від 30.05.1994 року Дз 743, згідно якого було вирішено передати заявнику у приватну спільну сумісну власність квартиру за вище вказаною адресою (а.с. 6). Крім цього, 29.04.1994 року, заявнику було видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на житло, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7), а також, згодом, надано технічний паспорт на квартиру, яка знаходиться у його власності (а.с. 8-10). Також, судом встановлено, що у вищевказаних документах вказано прізвище власника (заявника) «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що підтверджується копією паспорту (а.с. 4) та копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Дана помилка перешкоджає заявнику користуватися його власністю на свій розсуд, зокрема укладати договори з приводу вказаної квартири за адресою: [ADDRESS], тощо. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3 статті 76 ЦПК України). Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов'язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд доходить до висновку,що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved