Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Заявник звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що в 2003 році [PERSON] яка є донькою [PERSON] втатила всі контакти з батьком. За місцем свого постійного проживання та реєстрації ([ADDRESS]) сусіди, друзі та родичі не бачили [PERSON] з 2003 року. Заявник зазначила, що жодної звістки від батька та його знайомих не надходило. Звернення до Святошинського УП ГУНП України в м. Києві (згідно реєстрації в [NUMBER] від 12.12.2016 р.) та оголошення до газети «Хрещатик» від 2008 року результатів щодо встановлення місцезнаходження батька заявниці результатів не дало. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені у матеріалах справи. Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання свого представника не направив, при цьому заступником начальника відділу подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до таких висновків. Судом з позовної заяви встановлено, що [PERSON] до 2001 року проживала разом з матір»ю [PERSON] та [PERSON] В липні 2001 року батьки [PERSON] розлучились.( а.с.7). В 2003 році [PERSON] втратила всі контакти з батьком, ніхто з друзів, сусідів та родичів місце проживання [PERSON] не знає. Всі розшуки не дали жодного результату. Судом встановлено, що Звернення до Святошинського УП ГУНП України в м. Києві (згідно реєстрації в [NUMBER] від 12.12.2016 р.) результатів щодо встановлення місцезнаходження батька заявниці результатів не дало. ( а.с. 3) Відповідно до довідки №408478 від 28.10.2008 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно до акту ЖЕД-2 КП «ККОЖФ Святошинського району м.Києва» від 29.05.2015 року встановлено, що громадянин [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають з 2003 року. Судом встановлено, що оголошення [PERSON], [INFO], померлим, необхідне для оформлення спадщини на належну йому частину квартири за адресою: [ADDRESS] та зняття його з реєстрації, оскільки комунальних послуг не сплачує. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 3.10,11,15,88,209-218, 246-249, 294 ЦПК України, ст. 46, 47 ЦК України, суд ,

Outcome: approved