Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду 12.04.2021 року з даною заявою, та просить постановити рішення, яким: - оголосити його батька [PERSON] , [INFO] - померлим. Свої вимоги мотивує тим, що оголошення [PERSON] , померлим, необхідне для реалізації його права на отримання спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Стверджує, що батьки перебували в зареєстрованому шлюбі, та більш як 10 років назад батько пішов з дому і до теперішнього часу його місце перебування не відомо, зв`язок з ним втрачено. Пошуки ніякого позитивного результату не дали. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року провадження в справі відкрито та призначено до судового засідання на 06 травня 2021 року на 10:00 годину. В судове засідання призначене на 06.05.2021 року заявник не прибув, в зв`язку з чим судовий розгляд справи відкладено на 02.06.2021 року. 02.06.2021 року судом було розпочато судовий розгляд, заслухано пояснення заявника, який підтримав вимоги своєї заяви, та вказав на те, що батько зловживав алкогольними напоями, та коли пішов з дому і не повернувся, ніхто з цього приводу не сумував, і ніяких пошуків не здійснював, заяв до правоохоронних органів не подавали. Судом допитано свідків та досліджено наявні у справі письмові докази. Крім того за клопотанням заявника було оголошено перерву до 29.06.2021 року, та надано можливість зібрати і надати суду докази на підтвердження доводів його заяви. В судове засідання призначене на 29.06.2021 року заявник не прибув, в зв`язку з чим було продовжено перерву в судовому розгляді на 16.08.2021 року о 09:00 годині. В судове засідання, призначене на 16.08.2021 року: -заявник не прибув, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, а також письмових доказів - не подавав. -представник заінтересованої особи Болградської міської ради Одеської області у судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.36). Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши заявника, пояснення представника заінтересованої особи, розглянувши письмові докази, оцінивши докази у справі, які мають юридичне значення для розгляду заяви у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] виданого 26.02.1987 року Болградським районним відділенням РАЦС, актовий запис № 101 (а.с.5). Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] , [INFO] в місці його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] підтверджується лише показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні суду підтвердили той факт, що [PERSON] відсутній за адресою: [ADDRESS] . При цьому, кожний свідок розповів свої бачення щодо відсутності [PERSON] за місцем проживання його сім`ї. Чи здійснювали родичі пошук і яким чином їм не відомо. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. При розгляді справи вказаної категорії суд має окрім іншого, з`ясовати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження вимог заяви заявник надав суду довідку Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області № 44-1/1-4877 від 09 грудня 2018 року про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою : [ADDRESS] жодного разу до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Також по облікам розшукуваних осіб не числиться (а.с.12). Разом із тим, суду не надано відомостей про вжиті заявником чи іншими особами заходи для відшукання [PERSON] , звернення до правоохоронних органів, відкриті кримінальні провадження, вироки судів, матеріали оперативно-розшукових справ, інформації про відсутність доходів за період з 2001 року по 2021 рік, про видачу [PERSON] закордонного паспорту та перетин ним державного кордону, про перебування його на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога, в органах соціального захисту населення, про участь у воєнних діях чи інших відомостей, які у своїй сукупності дали б суду можливість зробити обґрунтоване та вірогідне припущення про смерть [PERSON] . Однак таких доказів матеріали справи не містять, будь-які клопотання з цього приводу учасниками справи не заявлялися, та суд позбавлений можливості самостійно здобути такі докази. Із наданих суду доказів неможливо безспірно встановити, коли, за яких обставин, куди зник [PERSON] , з огляду на які саме фактичні обставини слід оголосити його померлим, чому саме він відсутній за місцем постійного проживання більше 3 років, чи є таке зникнення умисним, оскільки надані суду докази є недостатніми, суперечливими між собою та не можуть лягти в основу рішення про оголошення особи померлою. Заявником не наведено будь-яких обставин, що загрожували смертю [PERSON] або обставини, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку всупереч положенням ст.306 ЦПК України. Таким чином, у даній справі заявником суду не надано безумовних доказів, які б не суперечили один одному, не наведено конкретних обставин, які давали б підстави припускати загибель [PERSON] , що унеможливлює оголошення його померлим. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed