Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дівчинки - [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження - село Голубівка Прилуцького району Чернігівської області, Україна, у матері - [PERSON] , [INFO] , громадянство України, у батька [PERSON] (у відповідності до вимог частини першої статті 135 СК України). Аргументує свої вимоги тим, що [INFO] народила дівчинку. Будучи вагітною, на облік до лікаря не ставала, і коли прийшов час народжувати, пологи сталися вдома, без відома та допомоги медичних працівників, відповідно не було отримано документів про народження заявником дитини. Звернувшись до органу, що здійснює державну реєстрацію актів цивільного стану, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження. 16.10.2020 дитину вилучено працівниками поліції та поміщено до прилуцької ЦМЛ. Оскільки по даний час не здійснено реєстрацію народження дитини, не видано свідоцтво про її народження, заявник вимушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту материнства. У судове засідання заявник не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з`явився також, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги зазначені в заяві підтримує та просить задовольнити. Відповідно доч.2 ст.247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (а.с.5,10-11). [INFO] до поліції надійшло повідомлення, що [PERSON] народила дитину та не показує її, по приїзду працівників поліції на місці було встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] зі своїми дітьми. У серпні 2020 народила дитину жіночої статі, дитина не зареєстрована. Пояснила, що не має можливості виховувати та утримувати новонароджену дитину. Викликано швидку, дитину вилучено та поміщено до Прилуцької ЦРЛ по соціальних причинах. Особу дитини не встановлено. (а.с.6-9). Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення державної реєстрації. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що мають юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136 зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до вимог п.1 пп.7 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За таких обставин, оскільки заявник не перебувала на обліку у медичному закладі у період вагітності та народжувала дитину вдома без залучення кваліфікованої медичної допомоги, а тому не має можливості подати передбачені чинним законодавством документи для проведення державної реєстрації народження дитини, іншого способу підтвердити факт народження дитини, окрім як в судовому засіданні у неї можливості немає, разом з тим заявником подано докази, які підтверджують те, що вона народила донечку, тому заява про встановлення факту підлягає задоволенню.

Outcome: approved