Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановити факт того, що вона має статус одинокої матері та є єдиним законним представником і опікуном малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На час народження дитини заявник в шлюбі не перебувала, відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З народження дитину заявник виховувала сама. У період з 30.06.2010 по 31.12.2017 перебувала на обліку у відділі соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради та отримувала допомогу на дитину, як одинока мати. 07.06.2019 заявник уклала шлюб з [PERSON] , який проживає в країні Ізріїль , де отримав громадянство. Визнання факту статусу одинокої матері йї необхідно для виїзду до країни Ізраїль разом зі своїм чоловіком. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2019 року відкрито провадження по справі. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Заінтересованою особою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індусріальному та Немишлянському районах в м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області надана заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник заінтересованої особи Посольства Ізраїля в Україні про час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь, належним чином, до судового засідання не з`явився, причини неявки не відомі. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оглянувши оригінали документів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд встановивши , що не порушені права інших осіб , ухвалює рішення по справі. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України. Доказів, які б спростовували б вимоги не надано. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Харкові, актовий запис № 327 батьками зазначені: батько - [PERSON] та [PERSON] . ( свідоцтво про народження видане повторно серії [NUMBER] Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 23.07.2019). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 0004927097 від 13 грудня 2019 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 07 червня 2019 року заявник [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 320. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу записано « [PERSON] ». Як вбачається з паспорту [PERSON] (переклад з івриту на українську мову виконаний Бюро іноземних перекладів), № 007077911 виданий 05.07.2017 з терміном дії до 03.07.2027, він є громадянином Ізраїлю. Згідно довідки відділу соціальних допомог Управляння праці та соціального захисту населення №145-2 від 06.09.2019, [PERSON] перебувала на обліку у відділі соціальних допомог управляння праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району ХМР та отримувала допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] як одинока мати з 30.06.2010 по 31.12.2017 включно. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» одинока матір це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позивачка сама утримує весь час дитину, тому є матір`ю одиначкою, підтвердження вказаного статусу потрібно їй для виїзду разом з дитиною за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю, іншим шляхом неможливо підтвердити вказаний статус, тому в інтересах дитини та заявниці є підстави для задоволення заяви. Ізраїль та Україна входять до числа держав, які зв`язані Гаазькою конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20 жовтня 1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11 січня 2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Ізраїль необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявниця [PERSON] є матір`ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Суд прийшов до висновку, що встановлення факту про те, що [PERSON] є єдиним законним представником своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , необхідно для їх виїзду на постійне проживання до країни Ізраїль , а батько дитини в свідоцтві про народженні записаний зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність зазначених у положеннях ст. 293, 318 підстав для встановлення юридичного факту. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного та

Outcome: approved