Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, [INFO] року, батьками якого є заявник та [PERSON], для надання йому права зареєструвати цей факт. Обґрунтовуючи подану заяву, заявник посилався на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] року у нього із жінкою народилась дитина чоловічої статі, факт чого був зареєстрований згідно дублікату медичного свідоцтва про народження від 02 червня 2016 року КУ «Центральною міською клінічною лікарнею №9 міста Донецька Донецької області». З метою реєстрації народження доньки він звернувся до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Натомість 08 червня 2016 року він отримав відмову на тій підставі, що місто реєстрації дитині знаходилося поза реєстрами ДРАЦС, тобто на тимчасово окупованій території України. Для захисту прав малолітньої дитини він вимушений звернутись до суду для встановлення факту його народження [INFO] року. Таким чином просив суд встановити факт народження дитини чоловічої статі, [INFO] року, матір'ю якого є [PERSON], з наданням права зареєструвати цей факт. У судове засідання заявник не з'явився, надавши суду заяву з проханням повністю задовольнити заявлені ним вимоги та розглянути справу в його відсутність. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір без участі представника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області. Дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. З дублікату медичного свідоцтва про народження № 366, виданого КУ «Центральною міською клінічною лікарнею №9 міста Донецька Донецької області» 02 червня 2016 року, вбачається, що [INFO] року об 15 годині 05 хвилин даною медичною установою зареєстровано народження живої дитини, хлопчика, матір'ю якої є [PERSON]. На підставі копії свідоцтва про народження, виданого 17 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 785 від 17 грудня 2014 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON]. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 359 від 03 вересня 2010 року, за яким вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 03 вересня 2010 року. Листом головного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] від 08 червня 2016 року № 192/4.4-04-26 заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [PERSON] на підставі наданого дублікату медичного свідоцтва про народження, та свідоцтва про народження. Відмова обґрунтована тим, що документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, місто Донецьк входить до вказаного переліку. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Враховуючи, що фактично отримати документи на території міста Донецька Донецької області щодо народження дитини [PERSON] не має змогу, а дитина народжувалась та реєструвалась на території, яка непідконтрольна Україні на тепер, то єдиним способом захисту прав заявника є судовий захист шляхом встановлення факту народження дитини в певний час. Оскільки згідно наданих заявником копій документів, що встановлюють особи заявника та його жінки, вбачається, що вони до початку антитерористичної операції були зареєстровані в місті Донецьк Донецької області, де було у порушення діючого законодавства України зареєстровано згодом народження їх дитини, та враховуючи, що існують усі підстави для визнання такими, що мали місце факти, які зазначені у дублікаті медичного свідоцтва про народження № 366 виданого 02 червня 2016 року КУ «Центральною міською клінічною лікарнею №9 міста Донецька Донецької області», то суд вважає доведеним заявником, що [INFO] року у місті Донецьк Донецької області народилась дитина чоловічої статі, матір'ю якого є [PERSON]. На підставі переліченого заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з метою отримання заявником права зареєструвати народження дитини, [INFO].

Outcome: approved