Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його сина [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, його син [PERSON] та заінтересована особа по справі [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (колишня назва [PERSON]) у м. Словянськ Донецької області, де разом з ними зареєстрований та проживав їх син [PERSON] В травні 2014 року [PERSON] сказав своїм батькам, що виїжджає до Російської Федерації на роботу та пообіцяв повідомити їх про своє місце перебування, але до часу звернення з вказаною заявою до суду цього не зробив. Незважаючи на заходи, що приймав заявник [PERSON] для встановлення місця перебування [PERSON], місце знаходження останнього йому встановити не вдалось. В той же час заявник зазначає, що він та його дружина [PERSON], яка є заінтересованою особою по справі, змушені нести витрати по сплаті комунальних платежів із розрахунку в тому числі за сина [PERSON] Крім цього, заявник не має можливості оформити субсидію, оскільки не може надати відомості про доходи свого сина [PERSON] Таким чином, враховуючи те, що з травня 2014 року [PERSON] не має відомостей про місце перебування свого сина [PERSON], заявник просить суд заявлені ним вимоги задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 01 червня 2014 року. У судове засідання заявник [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій на заявлених вимогах наполягав, та просив їх задовольнити. Представник заявника [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 01 вересня 2017 року, в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні, викладеним в заяві, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві та просила заявлені [PERSON] вимоги задовольнити. Представник Управління соціального захисту населення Словянської міської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу в його відсутність та прийняти рішення на власний розсуд. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 102219007 від 01 листопада 2017 року, [PERSON] технічної інвентаризації № 9632757 від 21 січня 2006 року та свідоцтва про право власності серії САА № 482244 від 29 листопада 2005 року, виданого згідно розпорядження № 665-р від 07 листопада 2005 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відповідно довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Арагорн» № 836 від 01 вересня 2017 року, за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Банківська (колишня назва [PERSON])[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту про фактичне проживання, складеного керівником мікрорайону [PERSON] в присутності сусідів заявника [PERSON] та [PERSON], [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] (колишня назва [PERSON])[ADDRESS], з 2014 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON]В в судовому засіданні пояснили, що останній раз вони бачили [PERSON] в травні 2014 року. Також зазначили, що на теперішній час [PERSON] не проживає у [INFO], та на час розгляду справи їм не відоме його місце перебування . Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в ході судового розгляду справи з достовірністю було встановлено, що з травня 2014 року, тобто понад рік в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування. Частиною 2 статті 43 ЦК України передбачено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Так, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що останнім місяцем, в якому були одержані відомості про місце перебування [PERSON] був травень 2014 року, то суд приходить до висновку, що початком безвісної відсутності [PERSON] необхідно вважати 01 червня 2014 року. Таким чином заявлені вимоги [PERSON] в ході судового засідання знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved