Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду за участю заінтересованої особи: Крижопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі, Вінницької області, Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В заяві вказав, що [INFO] в м. Севастополь АР Крим у віці 88 років померла його мати [PERSON] , [INFO] , уродженка с. М.- Стратіївка Тростянецького району Вінницької області. Мати проживала в м. Севастополь з 2002 року та була зареєстрована за місцем мого проживання. Після смерті матері він здійснив її поховання в м. Севастополь, а для цього змушений був зареєструвати її смерть у відділі запису актів цивільного стану Балаклавського району м. Севастополя управління ЗАГС м. Севастополя, про що йому 30 березня 2021 року було видано свідоцтво про смерть. В свідоцтві про смерть місце смерті зазначено - Російська Федерація, м. Севастополь. Свідоцтво про смерть його матері видане органами Російської Федерації на тимчасово окупованій території не визнається на території України у зв`язку з чим він не має можливості оформити спадкові права на земельну ділянку, яка належала їй на праві власності. Свідоцтво про смерть в органах РАЦС на території України також неможливо отримати, оскільки лікарське свідоцтво про смерть його матері також видане медичним закладом Російської Федерації на території АР Крим, а тому воно не має юридичної сили. Просить встановити факт смерті матері [PERSON] з метою отримання свідоцтва про смерть, яке буде видане органами ДРАЦС України. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заяву про встановлення факту смерті просять задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] в м. Севастополь АР Крим на тимчасово окупованій території України, про що так званим «відділом запису актів цивільного стану Балаклавського району м. Севастополя управління ЗАГС м. Севастополя від 30.03.2021 видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.12.1973, заявник [PERSON] народився, [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути застосована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ, поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved