Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи:Криворізька міська рада, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко Олена Петрівна. Просить суд встановити факт належності заявнику [PERSON] [INFO] , яка народжена у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, паспорт [NUMBER] , ІПН [NUMBER] , правовстановлюючого документу, а саме: договору дарування 3 / 4 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , ВВМ № 449239 від 18.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П., зареєстрованого у реєстрі за № 296, та зареєстрованого 13.01.2005 року у комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі 259-402 номер запису 61638, на ім`я « [PERSON] ». В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі та просили заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити. Представник заінтересованої особи - Криворізької міської ради своїм клопотанням від 28.02.2020 року делегували повноваження подальшої участі у справі Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради. Представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, також до суду не з`явилася, наддала до суду заяву про розгляд справи без її участі, під час винесення рішення покладається на думку суду, просить винести об`єктивне рішення, за умов доведеності усіх обставин справи. Приватний нотаріус Ставніченко О.П. надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що заявнику [PERSON] особисто на підставі правовстановлюючого документу: договору дарування ВВМ № 449239 від 18.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П., зареєстрованого у реєстрі за № 296, та зареєстрованого 13.01.2005 року у комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі 259-402 номер запису 61638, належить 3 / 4 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується вказаним договором дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, (а.с.6,7) обдарованою у договорі зазначено « [PERSON] », ІПН [NUMBER] , який є індефікаційним номером заявника (а.с.5). Крім того дарувальником за цим договором є мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] від 10.09.1957 року (а.с.11), свідоцтвами про шлюб заявника, свідоцтвом, свідоцтвами про розірвання шлюбу (а.с.11. 12,13,14) Інша 1 / 4 частка будинку також належить заявнику, але на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.19995 року (а.с.8), де російською мовою вказано, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина « [PERSON] » та донька « [PERSON] ». У вказаному договорі дарування написання прізвища заявника українською мовою « [PERSON]». Написання прізвища « [PERSON] » було в паспорті заявника, який вона мала на час укладання договору дарування у 2004 році, а при отриманні нового паспорту серія [NUMBER] , виданого Центрально-міським РВ Криворізького МУ УМВС україни в Дніпропетровській області 26.10 2011 року, прізвище записано як « [PERSON]» (а.с.4) Вказані розбіжності написання прізвища заявника у правовстановлюючому документі - договорі дарування призвели до того, що на сьогоднішній час, заявник не має можливості реалізувати свої права як власник нерухомого майна, а саме приватизувати земельну ділянку (а.с.9,10). Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved