Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті в певний час, заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Кам'янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що 14 березня 1975 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб у РАЦС м. Донецька. З 2015 року заявник та [PERSON] взяті на облік внутрішньо переміщених осіб з тимчасово окупованої території України. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Куйбишевським відділом РАЦС м. Донецька видане свідоцтво про смерть її чоловіка. 20 грудня 2018 року при зверненні до Дніпровського відділу РАЦС м. Кам'янське із заявою про видачу свідоцтва про смерть померлого чоловіка, заявнику було відмовлено у реєстрації смерті останнього, оскільки смерть відбулася на тимчасового окупованій території України, де не можливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення зазначеного факту смерті необхідне для реєстрації смерті чоловіка на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах та є підставою для настання правових наслідків пов'язаних зі смертю, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, отримання соціальної допомоги на поховання. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], громадянина України [INFO], уродженця м. Донецьк, Донецької області, померлого [INFO] в м. Донецьк, Україна з подальшою реєстрацією його смерті в Дніпровському районному у місті Кам'янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, шляхом внесення відомостей про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть та видачею їй свідоцтва про смерть та Витягу про державну реєстрацію смерті. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та додаткові пояснення, заявлені вимоги визнає в повному обсязі, підтверджує, що [PERSON] є її чоловіком. Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного у місті Кам'янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу та згодні з рішенням суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ст.211 ч.3 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, заявник заявлені вимоги визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 14 березня 1975 року заявник та [PERSON] зареєстрували шлюб у РАЦС м. Донецька, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.11/. З 2015 року заявник та [PERSON] взяті на облік внутрішньо переміщених осіб з тимчасово окупованої території України, що підтверджується довідками про взяття на облік осіб, які переміщується з тимчасово окупованої території від 17 вересня 2015 року № 3921 та №3921.1 /а.с.7,10/. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, що підтверджується копію свідоцтва про смерть видане Куйбишевським відділом РАЦС м. Донецька /а.с.12/ та довідкою про захоронення № 106 /а.с.13/ про смерть її чоловіка. 20 грудня 2018 року при зверненні до Дніпровського відділу РАЦС м. Кам'янське із заявою про видачу свідоцтва про смерть померлого чоловіка, заявнику було відмовлено у реєстрації смерті останнього, що підтверджується відмовою у проведення державної реєстрації смерті від 220 грудня 32018 року №2694/14.17-30 /а.с.16/, оскільки смерть відбулася на тимчасового окупованій території України, де не можливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення зазначеного факту смерті необхідне для реєстрації смерті чоловіка на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах та є підставою для настання правових наслідків пов'язаних зі смертю, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, отримання соціальної допомоги на поховання. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявника, з таких мотивів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерті підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-УІ 20.11.2012 р., державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту є її безпосереднім обов'язком як громадянки України, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право заявник не має можливості, у зв'язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті її чоловіка. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті чоловіка, зокрема свідоцтво про смерть, встановленої законодавством України форми, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту смерті особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved