Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , видане 31 травня 1994 року Прилуцькою панчішною фабрикою ім. 8-го Березня на ім`я [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 31.05.1994 року Прилуцька панчішна фабрика ім. 8-го Березня, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» заявнику та його дружині видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Проте в свідоцтві підприємством було допущено помилку в написанні по батькові співвласника квартири, а саме зазначено [PERSON] » в той час як згідно всіх інших документів по батькові заявника значиться « [PERSON] ». Дане підприємство не існує, невідповідність у свідоцтві про право власності на житлопорушує його майнові права, тому заявник і звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити вищезазначений факт. У судове засідання заявник не з`явився, проте від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності та про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Прилуцької міської радив судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо заявлених вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на російській мові 15.04.1951, « [PERSON] » народився [INFO] та його батьками зазначені « [PERSON] [PERSON] » (а.с.9). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.04.1998 вбачається, що він виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , дане прізвище співпадає і з прізвищем зазначеним в картці платника податків (а.с.4-6). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25 лютого 1983 року виданого на російській мові, « [PERSON] » одружилися 25 лютого 1983 року та після одруження прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] » (а.с.8). Воєнний квиток серія [NUMBER] виданий 24.05.1976 року на російській мові на « [PERSON] , [INFO] »(а.с.14). Аналогічні дані зазначені і в трудовій книжці заявника(а.с.15). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Прилуцькою панчішною фабрикою імені 8-го Березня 31 травня 1994 року вбачається, що [PERSON] , являється співвласником кв. [ADDRESS] (а.с.7). Проте в графі співвласника квартири допущено помилку в написанні по батькові, замість вірного « [PERSON] », зазначено помилково « [PERSON] ». Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданого Прилуцькою панчішною фабрикою імені 8-го Березня зазначено прізвище та ім`я співвласника « [PERSON] », що збігається з прізвищем та ім`ям в свідоцтві про народження та паспорті громадянина України. Згідно з домовою книгою на кв. [ADDRESS] зареєстрованим значиться [PERSON] , [INFO] , що збігається з прізвищем, ім`ям та по-батькові заявника та його датою народження в свідоцтві про народження та паспорті громадянина України. Також, згідно домової книги вбачається, що на час приватизації за вказаною адресою [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] , яка зазначена в свідоцтві про одруження з заявником, що також підтверджує факт належності саме останньому правовстановлюючого документа на житло. Згідно довідки адміністратора [PERSON] №2894 від 13.08.2019 вбачається, що [PERSON] , 1951 року народження дійсно зареєстрований в кв. [ADDRESS] (а.с.19). Згідно технічного паспорту на кв. [ADDRESS] вбачається, що такий виданий на імя [PERSON] (а.с.16-18). У відповідності до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вище вказані докази, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право власності на житло, кв. [ADDRESS] , виданого 31.05.1994 Прилуцькою панчішною фабрикою імені 8-го Березня на ім`я [PERSON] належать саме [PERSON] , і виникли при невірному перекладі по батькові з російської на українську мови, а тому вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved