Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її сина [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вона, її чоловік заінтересована особа [PERSON], її син [PERSON], а також [PERSON] є співвласниками квартири № 60 в будинку № 2, розташованому по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області, де вони втрьох, окрім [PERSON], зареєстровані та проживали разом до червня 2014 року, коли [PERSON] виїхав до Російської Федерації задля пошуку роботи. Заявник зазначає, що з цього часу син жодного разу їй не телефонував, про місце свого знаходження не повідомляв, а незважаючи на прийняті нею та [PERSON] для встановлення місця перебування [PERSON] заходи, його місце знаходження встановити не вдалось. В той же час заявник зазначає, що вона та [PERSON] змушені нести витрати по сплаті комунальних платежів із розрахунку в тому числі за [PERSON], адже не можуть зняти його з реєстраційного обліку місця проживання. Крім цього, заявник не має можливості оформити субсидію, оскільки не може надати відомості про доходи свого сина. Таким чином, враховуючи те, що з червня 2014 року [PERSON] не має відомостей про місце перебування свого сина [PERSON], заявник просить суд заявлені нею вимоги задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ДН № 041970 від 03 вересня 2018 року, в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві про визнання особи безвісно відсутньою, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви [PERSON], а справу просив розглянути в його відсутність. Представник заінтересованої особи Словянської міської ради в особі Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився; заінтересованою особою суду було надано клопотання, в кому просили суд прийняти рішення згідно діючого законодавства, а справу розглянути у відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 2000 року, виданого згідно із розпорядженням від 13 лютого 2000 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири № 60 в будинку № 2, розташованому по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області. З довідки № 405, виданої ТОВ «Цидило и К» 20 серпня 2018 року, вбачається, що у вищевказаній квартирі зареєстроване, окрім заявника та заінтересованої особи [PERSON], також місце проживання і [PERSON] В той же час з акту, складеного та підписаного комісією у складі керівника комітету мікрорайону ЖЕУ № 3 м. Словянська [PERSON], та сусідів-свідків: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], слідує, що [PERSON] у квартирі № 60 будинку № 2, розташованому по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області, з червня 2014 року не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні. Крім того, у довідці № 11543/303/04.2018, виданій Словянським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області 17 серпня 2018 року зазначено, що, незважаючи на заходи, вжиті співробітниками поліції задля встановлення місця перебування [PERSON], встановити його місце знаходження не вдалось. До того ж, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відомого їм [PERSON], який проживав за адресою: [INFO], останній раз вони бачили у червні 2014 року. Також зазначили, що на теперішній час [PERSON] у м. Словянськ Донецької області не проживає, та на час розгляду даної справи місце його перебування їм не відоме. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в ході судового розгляду справи з достовірністю було встановлено, що з червня 2014 року, тобто понад рік в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування. Частиною 2 статті 43 ЦК України передбачено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Так, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що останнім місяцем, в якому були одержані відомості про місце перебування [PERSON] був червень 2014 року, то суд приходить до висновку, що початком безвісної відсутності [PERSON] необхідно вважати 01 липня 2014 року. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги в ході судового засідання знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved