Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його матері - [INFO] в м. Антрацит, Луганської області, [PERSON], [INFO]. Заява обґрунтована тим, що на тимчасово окупованій території, а саме у в м. Антрацит, Луганської області, [INFO] померла мати заявника, [PERSON] У зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть було отримано на тимчасово окупованій території України, заявник не може отримати у позасудовому порядку свідоцтво про смерть, тому змушений звертатись до суду з заявою про встановлення юридичного факту смерті. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій підтримав свою заяву, просив розглянути справу у його відсутності. Зацікавлена особа - Червонозаводський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану - було повідомлено про час та місце слухання справи, від представника надійшла телефонограма в якій просили суд розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків про необхідність задоволення заяви. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.235 ЦПК України). Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Положеннями частини 1 статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 2, 3 ст.9 зазначеного Закону). За правилами п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [INFO] у м. Антрацит, Луганської області, померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 14.02.2017 року (а.с. 3). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.02.2017 року у м. Антрацит, Луганської області, померла [PERSON], внаслідок хронічної серцевої недостатності, на тимчасово окупованій території (а.с. 4). Червонозаводський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану надав заявнику відмову у проведенні державної реєстрації смерті його матері [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть [NUMBER] від 14.02.2017 року, видане відділом записів актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, тобто пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 3). Тобто смерть [PERSON], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки ця подія відбулася на тимчасово окупованій території, а саме, у м. Антрацит, Луганської області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження від 14 жовтня 1970 року [NUMBER] померла [PERSON] була матір'ю заявника [PERSON] (а.с.8). Всі вищевказані документи, копії яких додано до заяви, були надані суду в оригіналах заявником та повернуті після цього. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник посилалася в обґрунтування своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту смерті [PERSON], яка є матір'ю заявника. Також судом встановлено, що встановлення вищевказаного факту необхідно заявникові для оформлення спадщини після його померлої матері. Таким чином заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved