Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що нотаріусом не можуть бути встановлені відомості щодо місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем на день смерті, тому заявник була вимушена звернутись до суду для захисту свого порушеного права. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги й підтвердила обставини викладені в заяві та просила суд задовольнити її в повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] в Генічеську з 2014 року. Суд, вислухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши надані докази, вважає встановленими наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту від 13.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Доменок Ю.М. Ясинуватського районного нотаріального округу, згідно якого [PERSON] заповідала [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії листа «Про надання роз`яснення»№153/02-14 від 06.02.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 місцем відкриття спадщини є останнє місце реєстрації спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Пунктом 5 ч. 2ст.293ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що [PERSON] постійно по день смерті [PERSON] , проживав разом з нею в м. Генічеськ. Таким чином, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд вважає вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, що проживали з спадкодавцем, є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved