Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на окупованій території, в обґрунтування якої вказала, що 25 березня 2018 року в м. Горлівка помер її син [PERSON], [INFO], смерть якого підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки свідоцтво про смерть, видане на окупованій території, не створює будь-яких правових наслідків, заявник звернулася до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації смерті сина та видачі їй свідоцтва про смерть державного зразка, де отримала відмову з розясненням порядку звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на ці обставини та неможливість у інший спосіб отримати свідоцтво про смерть, заявник просить суд встановити факт смерті її сина [PERSON], [INFO], який помер 25 березня 2018 року в м. Горлівка Донецької області. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд її заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення заявника та надавши оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], що підтверджується її паспортом громадянки України (а.с.5). Син заявника [PERSON], [INFO], родинний звязок між якими підтверджується його свідоцтвом про народження, постійно проживав без реєстрації в м. Горлівка Донецької області, де 25 березня 2018 року у віці 46 років помер від серцевої недостатності. На підтвердження смерті сина заявником надано свідоцтво про смерть, видане на території, яка тимчасово не контролюється українською владою та де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень, яке суд відповідно до практики Європейського Суду з прав людини оцінює у сукупності з доказами, здобутими в ході судового розгляду. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 317 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації у м. Горлівка тимчасово призупинено, заявник відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Згідно письмової відповіді Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 30.05.2018 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті сина - [PERSON] їй було відмовлено через відсутність у неї належних документів на підтвердження вказаного факту і розяснено можливість встановлення факту смерті особи, померлого на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку. Факт смерті [PERSON], померлого 25.03.2018 року в м. Горлівка, крім показань заявника, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні в показаннях свідка [PERSON], яка суду пояснила, що вона живе по-сусідству з заявником і її сина [PERSON] знала з дитинства. Зі слів матері їй було відомо, що приблизно в 2013році [PERSON] переїхав до своєї співмешканки в м.Горлівку. 25 березня 2018року сусідка повідомила її про те, що син раптово помер і попросила її супроводжувати їх з чоловіком до м.Горлівки, на що вона дала свою згоду, так як більше допомогти їм було нікому. Про смерть сина заявника повідомила по телефону невістка. 26 березня вони прибули в м.Горлівку, де в той же день син заявника був похований. Згідно відомостей Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 04.06.2018 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Відповідно до п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Оцінивши наявні у справі докази, їх достатність та взаємний звязок, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є доведеними. Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не повязуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів заявника заяву про встановлення факту смерті задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved