Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, у квітні 2013р. звернувся до ГУ ДМС України в Харківські області з заявою про надання йому дозволу на імміграцію в Україні ( дозволу на постійне проживання в Україні) на підставі п.3 ч. 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особа, яка здійснила іноземну інвестицію в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 000 дол. США, зареєетрованому у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Факт внесення іноземної інвестиції в економіку України підтверджується Інформаційним повідомленням про внесення іноземної інвестиції Головного управління зовнішньо - еконономічних зв'язків та міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації д 05.11.2010р., реєстраційний №1363/1-1-1462 на суму 200 000 доларів США, зареєстрованому порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При розгляді даної заяви міграційною службою у заявника виникли труднощі щодо встановлення тотожності [PERSON] у документах, а саме, паспорту громадянина Сощіалістичної Республіки В'єтнам, паспорту громадянина Російської Федерації , закордонного паспорту громадянина Російської Федерації, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення водія, та інформаційного повідомлення про внесення іноземної юстиції від 05.11.2010р., реєстраційний №1363/1-1-1461, оскільки у зазначених документах існують розбіжності у заповненні графи «по батькові».Відповідно до ч. 6 ст. 256 ЦПК України суди розглядають спори про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Встановлення даного факту належності вказаних документів [PERSON], потрібно для надання рішення до ГУ ГУ ДМС України в Харківські області Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги , посилаючись на обставини викладені вище. Зацікавлена особа представник ГУ ДМС України в Харківські області.. в судовому засіданні заперечував проти пред'явленої заяви посилаючись на наступне. При зверненні [PERSON] звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою про надання йому дозволу на імміграцію в Україні на підставі п.З ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» було встановлено невідповідність у документах. Так, у копії свідоцтва про народження в перекладі на українську мову вказано, що заявник має прізвище [PERSON], ім'я - [PERSON]. У паспорті громадянина Російської Федерації - прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по батькові - Тхи; аналогічно записано відомості заявника і в водійському посвідченні. У паспорті громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон: прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON]. Крім того, у посвідці на тимчасове проживання на території України прізвище заявника значиться як [PERSON], а ім'я - [PERSON]. Вказані розбіжності у документах заявник пояснює в'єтнамськими традиціями, відповідно до яких при народженні дитини їй присвоюється тільки прізвище та ім'я, а по батькові не визначається. Однак, вказані доводи не спростовують вищезазначених розбіжностей у документах заявника, що у свою чергу викликає сумніви щодо належності документів одній і тій самій особі та труднощі при встановленні тотожності особи заявника. Необґрунтоване посилання і на п. 6 ч. І ст. 256 ЦПК України, так як заявник просить встановити факт належності не правовстановлюючих документів, а документів що стосується посвідчення особи. Вислухавши сторони, перевірив матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. І ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правова позиція щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, викладена і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р.. Положеннями п. 1 даної Постанови визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов'язується д наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. [PERSON], він просить встановити факт належності йому документів, що посвідчують його особу, а саме: паспорта громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам, паспорта громадянина Російської Федерації, закордонного паспорта громадянина Російської Федерації, посвідки на тимчасове проживання в Україні, посвідчення водія та інформаційного повідомлення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed