Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] року в [ADDRESS], яке є тимчасово непідконтрольною територією України, померла його бабуся [PERSON], про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 96 від [INFO] року. З метою реєстрації смерті бабусі він звернувся до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримав відмову, оскільки ним надано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно для оформлення допомоги на поховання, невиплаченої пенсії на момент смерті, а також для подальшого оформлення спадщини. Просить встановити факт смерті [INFO] року [PERSON], [INFO], в [ADDRESS], причина смерті: церебральний атеросклероз з гіпертензією. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Представник заінтересованої особи: Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.06.1963 року [PERSON] народився [INFO] року та його матір'ю зазначена [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.09.1988 року [PERSON] народився [INFO] року та його батьком зазначений [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 01.04.1992 року вбачається, що [PERSON] 14.01.1981 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу остання отримала прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Згідно довідки від 11.10.2018 року № 0000632362/22715 [PERSON] взятий на облік, як особа, переміщена з тимчасово непідконтрольній території України та районів проведення АТО. Фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. З лікарського свідоцтва про смерть № 96 від [INFO] року, довідки про причину смерті від [INFO] року, свідоцтва про смерть № [NUMBER] від [INFO] року, договору-заказу № 60 на організацію та проведення захоронення від [INFO] року та акту приймання-передачі наданих послуг від [INFO] року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] року в [ADDRESS] у віці 83 роки померла [PERSON], [INFO], причина смерті: церебральний атеросклероз з гіпертензією. Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 163/15.47-102 від 11.10.2018 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в [ADDRESS], оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, або рішення суду про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт смерті були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим онук померлої позбавлений можливості зареєструвати смерть своєї бабусі в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявником документи, які підтверджують факт смерті його бабусі, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявнику органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити він не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявника слід встановити факт смерті його бабусі на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявнику свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявника, суд не повертає сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved