Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про оголошення громадянина померлим і просила оголосити її доньку - [PERSON], [INFO], уродженку і жительку м. Харкова, померлою. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що з дня народження дочка проживала з нею у приватизованій квартирі [ADDRESS] і є її співвласником. Влітку 2000 року дочка поїхала на пошуки роботи до м. Москва Російської Федерації і з цього часу ніяких відомостей про її місце перебування не надходило. Оголошення дочки померлою їй необхідно для оформлення спадщини на частину вищезазначеної квартири. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали. Представник заінтересованої особи - Четвертої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… [INFO] заявник [PERSON] народила доньку - [PERSON] (а.с. 4). З дня свого народження [PERSON] проживала разом з заявником у приватизованій ними квартирі [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 7-98-137490, виданого 29 червня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, власниками квартирі [ADDRESS] є [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Влітку 2000 року [PERSON] поїхала на заробітки до м. Москва РФ і з цього часу з заявником [PERSON] та сестрою - [PERSON] за своїм зареєстрованим місцем проживання в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. У підтвердження викладених у заяві обставин відсутності в місці постійного проживання [PERSON] відомостей про її місце перебування протягом останніх шістнадцяти років заявником [PERSON] в якості доказів суду надані показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили лише факт не проживання [PERSON] за своїм реєстрованим місцем проживання з 2000 року. Суд критично оцінює показання цих свідків, оскільки свідок [PERSON] є рідною дочкою заявниці, в судовому засіданні не заперечувала факту своєї прямої зацікавленості в результаті розгляду цієї справи, оскільки є співвласником квартири і спадкоємцем майна свого батька, після смерті якого спадщину прийняла і має бажання її оформити, а свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що факт від'їзду дочки заявниці - [PERSON] влітку 2000 року на заробітки в м. Москву їм відомий виключно зі слів самої заявниці [PERSON], про причини від'їзду дочки і наявність чи відсутність відомостей про неї в сім'ї заявника з цього часу - пояснити нічого не змогли. Надану заявником довідку Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 06 листопада 2017 року, відповідно до якої заявник [PERSON] тільки 01 листопада 2017 року звернулася до відділу поліції з заявою про встановлення місцезнаходження своєї доньки [PERSON], суд не може прийняти до уваги в якості беззаперечного доказу в підтвердження факту відсутності за місцем постійного проживання [PERSON] відомостей про неї протягом останніх трьох років, оскільки, як пояснив представник заявника в судовому засіданні, за зверненням [PERSON] співробітниками поліції були проведені лише первинні оперативні дії щодо встановлення місця знаходження [PERSON] і її пошук шляхом вивчення бази даних розшукуваних осіб. Суд вважає, що до проведення органами поліції інших оперативно-слідчих дій, як то: пошук серед не впізнаних загиблих осіб, пошук за базами даних та державними реєстрами як Держави Україна так і Російської Федерації та таке інше, неможливо дійти висновку про безрезультатність розшуку [PERSON] Також суд зазначає, що на момент залишення [PERSON] свого місця проживання у серпні 2000 року вона була неповнолітньою, виїзд якої без супроводу або нотаріально посвідченого письмового дозволу батьків за межи України був неможливий, у зв'язку з чим суд має цілком обґрунтовані сумніви щодо об'єктивності пояснень заявника [PERSON] про те, що її неповнолітня дочка у серпні 2000 року без її згоди і згоди її чоловіка сама виїхала до м. Москва РФ. Проаналізувавши надані заявником [PERSON] докази, суд вважає їх недостатніми для підтвердження факту відсутності в місці постійного проживання [PERSON] відомостей про її місце перебування протягом трьох років, і приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про оголошення [PERSON] померлою. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 46 ЦК України, суд -

Outcome: dismissed