Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що від шлюбу з [PERSON], вона народила 04.07.2006 року сина [PERSON], який постійно проживає зі заявницею. 07.03.2008 року шлюб між заявницею та [PERSON] розірваний. З початком антитерористичної операції на території міста Донецька заявниця поїхала жити до міста Курахове, але в телефонному режимі підтримувала зв'язок з [PERSON], який залишився проживати в м. Донецьк. 21 липня 2015 року [PERSON] нотаріально оформив та передав заявниці заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина [PERSON] і з того часу зв'язок з [PERSON] був втрачений. З приводу не сплати аліментів [PERSON], заявниця з липня 2015 року почала його розшукувати в м. Донецьк та за межами Донецької області, однак ніяких результатів це не дало. Заявниця звернулась до суду із заявою, оскільки їй потрібно реалізувати право на виключення з актового запису відомостей ро батька дитини. До суду надійшла заява про те, що заявник на вимогах, викладених в заяві, наполягає, підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно з ст. ст. 76, ч.2 ст. 294 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу з [PERSON], [PERSON] народила 04.07.2006 року сина [PERSON], який постійно проживає зі заявницею. Згідно свідоцтва розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калініського районного управління юстиції у м. Донецьку серії 1-НО № 116540 від 07.7.2008 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до заяви від 24.07.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 1412, [PERSON] дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що в другій половині 2015 році зв'язок з [PERSON] втрачений. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності і ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved