Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просить суд встановити факт, що вона проживала станом на 24 серпня 1991 року постійно на території України. В судове засідання заявник не зявився, про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи по справі: Управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Херсонській областідо суду не зявився, про місце, дату та час слухання справи повідомлено належним чином. На адресу суду надійшли письмові пояснення УДМС на заяву по справі №654/129/19 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, згідно яких представник за довіреністю [PERSON] просить про розгляд справи без участі представника УДМС, вважає, що у заявника наявні підстави для задоволення даної заяви. Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням письмових пояснень представника заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та відповідно до положень ст. 256 ЦПК України, для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів, зокрема, постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення факту постійного проживання заявника на території України необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Так, з матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що [PERSON] (Иващенко так в свідоцтві про народження російською мовою) [PERSON], народилась 20 березня 1961 року на території Української PCP в с. Нова Збурївка Голопристанського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІІ-УР №119507 (а. с.4). Заявник з 11 жовтня 1977 року зареєстрована та постійно до 2002 року проживала в [INFO], з 2002 року продовжує постійно проживати в [INFO] за адресою: вул. Ларіонова, б. 97 кв. 12, місце реєстрації не змінювала. 05 жовтня 1977 року заявник отримала паспорт громадянки колишнього СРСР серія ІІ-КГ №503976, зі зміною прізвища на дошлюбне російською мовою «Иващенко», що підтверджується відміткою в будинковій книзі будинку №159 по вул. Береговій, м. Гола Пристань (графа 7 стор. 17) (а. с. 7-9). 07 липня 1979 року заявник уклала шлюб з [PERSON], [INFO] та змінила дошлюбне прізвище на російською мовою «Севостьянова». У звязку зі зміною прізвища Голопристанським РВВС було видано паспорт громадянки колишнього СРСР серія V-КГ №526526. Дані відомості підтверджуються заявою про видачу паспорта у звязку із зміною прізвища на «Власенко» (форма № 1) в графі «Паспорт виданий на підставі паспорта серія V-КГ №526526 та у службових відмітках відображено російською мовою «с [PERSON]». 26.01.1980 року в нас народилась дочка [PERSON]. У 1984 році шлюб з [PERSON] розірвано. 07 травня 1985 року заявник народила сина [PERSON] та 13 липня 1985 року уклала шлюб з його батьком, [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №72 Голопристанським районним відділом РАГСу Херсонської області, та змінила прізвище на «Власенко». У звязку зі зміною прізвища 06.12.1990 року Голопристанським ОВС мені було видано паспорт громадянки колишнього СРСР серія VI-К 514170 на прізвище «Власенко», що підтверджується заявою про видачу паспорта у звязку із зміною прізвища на «Власенко» (форма № 1) (а. с. 6). [PERSON] втратила вказаний паспорт, а 15.09.2018 звернулась до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серія УІ-КГ 514170. Провадження у справі про втрату паспорта знаходилось на розгляді Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області, перевірку було закінчено 14.11.2018, якою встановлено особу заявника та відмовлено в оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п. 1 п. 100 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», оскільки я не є громадянкою України та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання на території України на законних підставах у зазначений період (а. с. 10). Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади врегульовані Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. №2235-ІІІ (далі Закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (зі змінами) (Порядок). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», далі Закону, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно п.п. а п.7 Глави II Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення факту належності особи до громадянства України заявник повинен наряду з відповідною заявою надати ряд документів, одним із яких є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 р. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5, згідно норм Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. П. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Таким чином, судом встановлено факт постійного проживання [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], на території України станом на момент\~проголошення незалежності\~України (24\~серпня 1991\~року) і по теперішній час, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved