Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його батька [PERSON] на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначав, що його батько [PERSON] проживав за адресою [INFO]. Відповідно до лікарняного свідоцтва про смерть № 325 від 20.09.2016 року батько заявника [PERSON] помер 18 вересня 2016 року. Зареєструвати смерть батька у встановленому законом порядку заявник не може, оскільки звернувшись до органів РАЦС отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті батька, так як на підтвердження даного подав лікарське свідоцтво про смерть, що видане Державним підприємством «Стаханівська центральна міська багатопрофільна лікарня» Луганської народної республіки. Оскільки, лікарське свідоцтво про смерть батька видане установою самопроголошеної Луганської народної республіки, а на території України такий документ є недійсним і не створює правових наслідків, встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявникові для реєстрації смерті батька та реалізації, в подальшому, своїх спадкових прав. Посилаючись на ст. ст. 256 259, 367 368 ЦПК України заявник просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 18.09.2016 року та по день смерті проживав за адресою [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, надав суду телефонограму про розгляд справи в його відсутності, при цьому заявлені вимоги повністю підтримав (ас. 17 ). Заінтересована особа по справі Юрївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували (ас. 22 ). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з»явившихся сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів, при цьому відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до наступних висновків: - так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Стаханов Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/ або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За приписами п.п. «а» п. 1 гл. 5 р. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Згідно п. 3 гл. 1 р. І Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000 року № 52/5 у звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. В судовому засіданні встановлено, що батьком заявника по справі [PERSON] є [PERSON], що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження заявника серії ІІІ-ЕД № 370997 від 16.08.1983 року (ас. 7). Для отримання свідоцтва про смерть батька заявник звернувся до Юрївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, надавши лікарське свідоцтво про смерть № 325 від 20.09.2016 року, видане Державним підприємством «Стаханівська центральна міська багатопрофільна лікарня» Луганської народної республіки, згідно якого [PERSON] помер 18.09.2016 року в м. Стаханов Луганської народної республіки, перебуваючи в стаціонарному відділенні вказаної лікарні, при цьому причиною смерті зазначено «гостра серцева недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз (ас. 9). 16.09.2016 року за № 656/05/04-24 заявник [PERSON] отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті свого батька [PERSON] , видану Юрївським районним відділом ДРАЦС з посиланням на те, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (ас. 10). Відтак, на теперішній час отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті [PERSON] є не можливим, оскільки територія, на якій проживав останній, а зокрема м. Стаханов Луганської області є тимчасово окупованою. Між тим, проведення державної реєстрації смерті батька заявника не видається за можливе навіть в будь якому органі РАЦС на території підконтрольній українській владі, оскільки відсутній документ, який, відповідно до законодавства підтверджує факт смерті [PERSON]. Згідно розяснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Оскільки заявник є громадянином України, а його батько [PERSON] помер на території, яка є тимчасово окупованою, то після його смерті заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, при цьому факт смерті [PERSON] в м. Стаханов Луганської області підтверджується наданими суду даними, а відтак, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, можливості оформлення ним своїх спадкових прав після смерті батька, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] 18.09.2016 року в м. Стаханов Луганської області. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved