Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою та мотивує свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] і [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] - брат [PERSON] . Після смерті [PERSON] і [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна ввійшли частина квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем на майно померлих [PERSON] і [PERSON] є заявник - син [PERSON] і брат [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] і [PERSON] заявник прийняв, вступив в управління спадковим майном, що стверджується витягом із Спадкового реєстру, але свідоцтва про право на спадщину за законом отримати в нотаріальній конторі заявник не може по причині, що в свідоцтві про смерть прізвище померлого брата зазначене « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло від 04.05.1998 року прізвище брата зазначене « [PERSON] », в довідці Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР, прізвище брата також зазначене « [PERSON] ». Тому заявник просить встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1998 року, - квартиру [ADDRESS] , виданого управлінням комунального майна міськвиконкому згідно з розпорядженням автотранспортного підприємства АТП 15955 від 23 квітня 1998 року № 1 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] . Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа, Сумська міська державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), не забезпечила явку свого представника в судове засідання, надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] і [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] - брат [PERSON] . Після смерті [PERSON] і [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна ввійшли частина квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем на майно померлих [PERSON] і [PERSON] є заявник - син [PERSON] і брат [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] і [PERSON] заявник прийняв, вступив в управління спадковим майном, що стверджується витягом із Спадкового реєстру, але свідоцтва про право на спадщину за законом отримати в нотаріальній конторі заявник не може по причині, що в свідоцтві про смерть прізвище померлого брата зазначене « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло від 04.05.1998 року прізвище брата зазначене « [PERSON] », в довідці Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР, прізвище брата також зазначене « [PERSON] ». Зазначена помилка в правовстановлюючому документі не дає заявнику можливості в повній мірі розпоряджатися своїм майном. Факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Виходячи в викладеного суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved