Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою за участю заінтересованої особи: Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що мають юридичне значення, Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Вінниці, дочка [PERSON] та [PERSON], має польське коріння по батьковій лінії, оскільки він поляк, однак у її свідоцтві про народження серія [NUMBER] від 14.02.1978 року допущено помилку в графі «національність батька», де замість «поляк» зазначено «українець». Батько заявника [PERSON] за національністю поляк, сповідує римо-католицьку віру та проживає на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Батьком батька заявника (прадід) був [PERSON], також за національністю - поляки. Однак, за часів Радянського Союзу члени родини заявника не могли відверто говорити про свою національність, тому у всіх офіційних документах батька та прадіда заявника не зазначається його справжня національність і лише в свідоцтві про народження заявника вперше зазначається їх національність «українці». [PERSON] відносить себе до польської національності, її батько та прадіди є поляками і на даний час заявник бажає відновити свою дійсну національність, що стало підставою звернення до суду із заявою. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа - представник Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, зважаючи на наступні підстави. У книзі про народження по Старо-Ушицькій римо-католицькій приходській церкві за 1912 рік є запис №3 про хрещення 03.05.2018 року сина на ім'я [PERSON], який народився [INFO] в с. Хребтіїв (прадід заявника). Батьками [PERSON] були дворяни Подільської губернії [PERSON] та [PERSON]. Дані щодо національності у метричних книгах не вказувались, але за національністю він був поляк. Про народження [PERSON] [INFO] Хотинським районним бюро ЗАГС Чернівецької області було видано відновлене свідоцтво про народження серія [NUMBER], однак у свідоцтві відсутній номер актового запису про народження, сам запис датується датою видачі свідоцтва, а дата народження [PERSON] з незрозумілих причин була змінена з «[INFO]» на «[INFO]», в записах про батьків значаться [PERSON] та [PERSON], без зазначення їх національності. [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується поновленим свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25.03.1963 року,виданого Бершадським райбюро РАЦС Вінницької області, актовий запис №156 від 25.03.1963 року. В графі батько зазначено «[PERSON]», а його національність «українець». Додатковим доказом того, що рід [PERSON], що пішов від [PERSON] та [PERSON], дворян Подільської губернії, відноситься до польської національної є наступне. [PERSON] та [PERSON], дворяни Подільської губернії мали декілька дітей, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З документів, що збереглись у домашньому архіві, вбачається, що [PERSON], сестра [PERSON], була полькою. Це, зокрема, відображено у свідоцтві про народження її доньки [PERSON], [INFO], де зазначено, що батьки [PERSON] - «поляк» та [PERSON] - «полька». В той же час факт батьківства [PERSON] та [PERSON] по відношенню до [PERSON] підтверджується записом № 83 в метричній книзі про народження Вербовецької римо-католицької приходської церкви за 1906 рік, згідно з яким 19.11.1906 року хрестили дочку дворян Подільської губернії Новоушицького повіту [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Суд дійшов висновку, що батьками діда були [PERSON] та [PERSON], дворяни Подільської губернії, також за національністю - поляки, вони сповідували римо-католицьку віру, а відповідно їх син (дід заявника ) та внук (батько заявника) були поляками. Вони теж сповідували римо-католицьку віру і проживали на території України, дотримуючись традицій польської національності як і заявник. А отже, національність заявника [PERSON] та її батька [PERSON], є польська. Згідно із ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Згідно із ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Положеннями ст. 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Заявник відносить себе до польської національності, її батько та прадіди є поляками і на даний час [PERSON] бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до положень цієї статті громадяни України мають право обирати та відновлювати національність. Згідно із ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис; батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники щодо актових записів, які стосуються неповнолітніх дітей, а у передбачених законодавством випадках і самі неповнолітні, які досягли 16 років; опікуни громадян, визнаних судом недієздатними, а щодо актових записів померлих особи, які входять до кола їх спадкоємців. [PERSON] зверталась із відповідною заявою про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, одна отримала усну відмову Вінницького міського відділу Головного територіального управління юстиції ДРАЦС у Вінницькій області у внесенні зміни до актового запису, у зв'язку із цим заявник не в змозі відновити правильність запису в акті цивільного стану. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви можуть бути об'єднані і розглянуті судом в одному провадженні. Згідно з рекомендаціями п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року, відповідно до якого питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року, суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Згідно з п.2.15.9 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Таким чином, чинним законодавством передбачена можливість встановлення національності особи, у випадку відсутності відомостей щодо її національності. А також внесення змін до актових записів цивільного стану у випадку допущення помилок тощо. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що національність заявника [PERSON] та її батька - [PERSON] польська, що потребує внесення змін до актового запису заявниці щодо його національності. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved