Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт наявності у нього такого розладу здоровя, за якого він може бути визнаний інвалідом до досягнення 18 років. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заявника - адвокат [PERSON] підтримала свого доверітеля та також просила задовольнити заяву, посилаючись на довідки МСЕК від 20.09.2007 року та від 25 грудня 2013 року. Представник заінтересованої особи - Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області - у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких вказує, що у них не має підстав для призначення пенсії [PERSON] у звязку із втратою годувальника, так як за наявними документами, первинно заявника було визнано інвалідом після досягнення 18-річного віку, згідно висновку МСЕК від 25.12.2013 року №60, аналіз медичних документів не дозволяє встановити час настання інвалідності до 18 років у звязку з відсутністю первинних документів, також представником було надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі факти. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії VІ-ЯР №311418 від 02.12.1966 року, актовий запис №218 , помер [PERSON], який є батьком заявника (а.с.8). Судом встановлено, що заявник [PERSON] звертався три рази до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявами про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, на які йому було надано відповідь про неможливість призначення даної пенсії (а.с.14-16). Ґрунтуючись на виписці з розпорядження про призначення пенсії №815 від 23.12.2016 року, [PERSON] перебуває на обліку в Лозівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 23.05.1994 року та одержує пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі 1347,00 грн (а.с.9). Статтею 10 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із видів пенсії за її вибором. Згідно з ч.1 ст.36 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», право на пенсію у звязку з втратою годувальника мають діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. З метою підтвердження інвалідності з дитинства, заявник надає: витяги із акту огляду у МСЕК до довідки серії 2-18 АБ №136744 від 23.05.1994 року та до довідки серії 2-18 АА №168873 від 22.06.1995, в яких зазначено, що він має ІІ групу інвалідності по зору з дитинства (а.с.7), довідку №4700 про те, що він знаходиться на обліку у окуліста ЦРЛ м.Лозова з діагнозом вроджена ускладнена близорукість високого рівня обох очей, визнаний інвалідом дитинства безстрочно (а.с.11), хоча вони видавалися вже після досягнення [PERSON] 18-річного віку, а тому не має підстав вважати, що до повноліття заявник мав інвалідність. Основними підставами для відмови у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника [PERSON] є такі документи: відповідно до висновку МСЕК від 20.09.2007 року про час настання інвалідності, в архівній медичній справі №747 відсутні документи про наявність інвалідізуючої патології до 18 років, а тому встановити час настання інвалідності до 18 років неможливо(а.с.6), також згідно висновку про час настання інвалідності №60, аналіз документації не дає можливості встановити час настання інвалідності(а.с. 12) та відповідно до виписки з протоколу №23 від 05.02.2008 року, в ході розслідування випадку щодо інвалідності з дитячого віку, виявлено, що в дитинстві [PERSON] перебував під наглядом дитячого лікаря вузлової лікарні ст.Лозова, але його первинна документація на зберігання в архів поліклінічного відділення Лозівської ЦРЛ не надходила (а.с. 10), що вказують на відсутність документів до 18-річного віку відносно інвалідності з дитинства. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для відмови у задоволенні заяви. Заявник відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору як інвалід ІІ групи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed