Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що він є батьком [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року у м. Севастополі, за місцем свого проживання. Зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть. В зв'язку з чим просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки м. Тернівка Дніпропетровської області, яка настала [INFO] року у м. Севастополь. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав, пояснив, що його донька [PERSON] померла [INFO] року у м. Севастополі, за місцем свого проживання. Ховати її він їздив з товаришем [PERSON], який мешкає в м. Тернівка. Свідоцтво про смерть [PERSON] видано у м. Севастополі, але воно є недійсним на території України. Тому просить його заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 03 листопада 2017 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Згідно наданої заявником копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, актовий запис № 343, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в м. Севастополь. Як вбачається з копії медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 березня 2016 року, виданого Державною бюджетною установою охорони здоров'я Севастополя «Міська лікарня №1 ім. М.І. Пирогова», [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в м. Севастополь. Відповідно до довідки про смерть № 344, виданої відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя від 19 березня 2016 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в м. Севастополь. З ксерокопій фотокарток кладовища видно, що на надгробній плиті написано - [PERSON], [INFO]-[INFO]. Листом начальника Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 58/14.25-143 від 19 липня 2017 року, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є дружиною заявника. [INFO] року його дочка, [PERSON], померла у м. Севастополі. Заявник з [PERSON] їздили її ховати. Свідок [PERSON] суду показав, що він близький товариш заявника. [INFO] року у м. Севастополі померла дочка заявника - [PERSON], та він разом з заявником поїхали її ховати. Відповідно ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Державна реєстрація смерті фізичної особи передбачена статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, медичне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19 березня 2016 року, виданого Державною бюджетною установою охорони здоров'я Севастополя «Міська лікарня №1 ім. М.І. Пирогова», та довідка про смерть №344, видана відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя від 19 березня 2016 року, що встановлюють факт смерті, є недійсними і не створюють правових наслідків в Україні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Оскільки факт смерті, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, так як це необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть дочки, а також з урахуванням того, що зазначений факт знайшов своє підтвердження, та м. Севастополь відноситься до тимчасово окупованою території України,отже суд вважає за необхідне заяву [PERSON] про встановлення факту смерті задовольнити.

Outcome: approved