Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 22 березня 1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 1999 року, вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Однак, не може належним чином розпорядитися зазначеним будинком, оскільки у вказаному договорі допущено помилку в частині визначення її прізвища, імені та по-батькові. Так, замість вірного «[PERSON]» у договорі не вірно зазначено «[PERSON]». Виправити дану помилку не має можливості, оскільки державним нотаріусом у здісненні виправлень їй відмовлено, так як, на момент укладення договору, нею було надано посвідку на проживання в Україні, де її прізвище, ім»я та по-батькові було визначено, як «[PERSON]». Ухвалою судді від 30.11.2018 року заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки заяви усуненно. Ухвалою судді від 14.12.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Заявник [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про підтримання вимог та розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Каланчацької селищної ради Шендик Ольга Леонідівна в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про визнання вимог та розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 1999 року, заявник є власником житлового будинку [ADDRESS]. Однак, не може належним чином розпорядитися зазначеним будинком, оскільки у вказаному договорі допущено помилку в частині визначення її прізвища, імені та по-батькові. Так, замість вірного «[PERSON]» у договорі не вірно зазначено «[PERSON]». Виправити дану помилку не має можливості, оскільки державним нотаріусом у здісненні виправлень їй відмовлено, так як, на момент укладення договору, нею було надано посвідку на проживання в Україні, де її прізвище, ім»я та по-батькові було визначено, як «[PERSON]». Факт того, що договір купівлі - продажу житлового будинку від 22 березня 1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], належить заявнику [PERSON], підтвердужється тією обставиною, що зазначений договір виданий саме їй. Крім того, саме на ім»я «[PERSON]» в 2016 році видано технічний паспорт на будинок, що зазначений в договорі купівлі-проджажу. Визначення в договорі від 22 березня 1999 року прізвища, ім»я та по-батькові заявника, як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», суд розцінює, як результати невірного перекладу з російської на українську мови. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності договору купівлі-продажу. За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів необхідне для здійснення заявником заходів для реалізації майнових прав, беручі до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести такий факт, суд вважає за можливе задовольнити заяву. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved