Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви вказала, що [INFO] помер її чоловік, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу з 1992 року [PERSON], [INFO], уродженець с. Богуши Березновського району Ровенської області, який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Ще 01.08.2001р. [PERSON] був складений заповіт, яким належну йому квартиру [ADDRESS], та все належне йому майно заповів заявниці. Смерь [PERSON] була засвідчена лікарським свідоцтвом про смерть № 31 від 11.02.2016р., виданим Луганською міською поліклінікою №9 із зазначенням причини смерті - ракова інтоксикація, злоякісне утворення верхньої долі лівої легені. Після поховання [PERSON] у м. Луганську заявник переїхала проживати до м. Харкова як внутрішньо переміщена особа. Для подання заяви про прийняття спадщини необхідно отримати свідоцтво про смерть [PERSON]. Однак Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ було відмовлено, оскільки надане заявителем лікарське свідоцтво про смерть, видане Луганською міською поліклінікою, не відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» За таких обставин, [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляд у справи був повідомлений належним чином шляхом повідомлення телефонограмою. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність заявника та зацікавленої особи, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Заявником в обґрунтування заяви до суду надано: лікарське свідоцтво про смерть №31 від 11.02.2016р. видане Луганською міською поліклінікою №9 із зазначенням причини смерті - ракова інтоксикація, злоякісне утворення верхньої долі лівої легені. Факт смерті [PERSON] також підтверджується з боку заявниці договором-заказом від 12.02.2016р. на організацію та проведення поховання [PERSON] на кладовищі у м. Луганську. Зі змісту наданої заявником копії заповіту від 01.08.2001р. вбачається, що [PERSON] заповів [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] та все належне йому майно. Заповіт посвідчений 3-ю Луганською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-959. Відповідно до листа Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 29.03.2016 року № 649/13-04-05, [PERSON] роз'яснено, що пред'явлене нею лікарське свідоцтво про смерть №31 від 11.02.2016р. видане Луганською міською поліклінікою №9, не відповідає формі, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності. Крім того відомості про смерть [PERSON] відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Згідно довідки № 6334009986 від 09.03.2016 року взята на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] з [ADDRESS] перемістилася до [ADDRESS]. Встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення для заявника, так як дозволить використати свої права на спадщину. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, зокрема у м. Луганськ, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Луганськ. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Луганськ знаходиться на території проведення антитерористичної операції. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК (1502-06). На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України ( 1502-06 ), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили ії рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що факт смерті [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть її чоловіка, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved