Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Заявник звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що він є дідусем народженої дівчинки, між його сином [PERSON] батьком дитини та [PERSON] матірю дитини, було зареєстровано шлюб 23.06.2012 року. Мати дитини, перебуваючи на тимчасово окупованій території, народила дівчинку в Сімферопольській районній лікарні, про що було видано медичне свідоцтво про народження. Пізніше новонароджену дівчинку зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та було видано відповідне свідоцтво про народження на бланку та з печатками Російської Федерації, тому зазначене свідоцтво не відповідає вимогам чинного законодавства України та є недійсним. Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області дружині заявника було відмовлено в реєстрації дитини з причини недійсності документів, виданих органами розташованими на тимчасово окупованій території. Заявник просить суд встановити факт народження 12 серпня 2015 року [PERSON] дівчинки, на тимчасово окупованій території в Автономній Республіці Крим. Заявник в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд встановити факт народження дівчинки [PERSON], на тимчасово окупованій території в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту народження дитини заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є дружиною заявника та відповідно бабусею народженої дитини. Показала суду, що у її сина [PERSON] та його дружини [PERSON] 12 серпня 2015 року у місті Сімферополі народилась донька [PERSON]. Свідок разом з заявником їздили до міста Сімферополя у жовтні 2015року, де бачили новонароджену дівчинку, вік якої на той час становив 1,5 місяці. Показала, що бачила [PERSON] вагітною, а пізніше і саму дитину під час розмов з сином по засобу відеозвязку «Скайп». Свідок [PERSON] суду показала, що в Криму народилась дівчинка [PERSON], вік якої на даний час становить приблизно 1 рік 7 місяців, батьками народженої дитини є [PERSON] та [PERSON]. Зазначила, що дитину неодноразово бачила під час розмов з [PERSON] по засобу відеозвязку «Скайп». Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження VІІ-НО № 362117, виданого 18 листопада 1987 року виконкомом Вугледарської селищної ради Петровського району міста Донецька (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АП № 133308, виданого 23 червня 2012 року виконавчим комітетом Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, [PERSON] 23 червня 2012 року зареєстрував шлюб з матірю народженої дитини [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище «Аблакімова» на шлюбне прізвище «Кобець» (а.с. 13). Згідно довідки №007 від 17.02.2016 року, виданою ОСББ «Любава-Вугледар» [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 14). Відповідно до копії та дублікату медичного свідоцтва про народження серії 35 № 016536, [PERSON] 12 серпня 2015 року народила дівчинку в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (а.с. 15,16). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АЯ № 614093, виданого 20 серпня 2015 року відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] народила дівчинку [PERSON], 12 серпня 2015 року в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим. Батьком дівчинки є [PERSON] (а.с. 17). Дружині заявника [PERSON] було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію народження дитини з підстав недійсності наданих заявницею документів для реєстрації (а.с. 19). Суд, дослідивши пояснення заявника та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З абз. 1 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії,\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження надане заявником для державної реєстрації факту народження дитини, не може визнаватися належним документом з підстав його складання установою, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, але вказана в ньому інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявниками та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини. Суд вважає за можливе встановити факт народження 12 серпня 2015 року [PERSON] дівчинки [PERSON], на тимчасово окупованій території в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, батьком якої є [PERSON]. На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved