Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, належності правовстановлюючого документа. Зазначав, що в паспорті громадянина України він зазначений - [PERSON], [INFO]. У трудовій книжці серії [NUMBER], оформленій 19 лютого 1985 року на російській мові, його прізвище, ім'я та по батькові зазначені як «[PERSON]», тобто прізвище зазначене без м'якого знаку. У його свідоцтві про народження, заповненому російською мовою, його прізвище зазначено як «[PERSON]», що свідчить про те, що помилку допущено саме у трудовій книзі. Звернувся до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з питанням щодо призначення йому пенсії, де йому порадили через допущену в трудовій книжці помилку в його прізвищі звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER]. Просив встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER], видана 19 лютого 1985 року на російській мові на «[PERSON]», належить йому, [PERSON], [INFO]. У судове заідання сторони не з'явились, заявник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи, Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, у судове засідання не з'явився, подали клопотання про розгляд заяви за їхньої відсутності, проти задоволення заяви не заперечили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні клопотання, і на підставі наявних доказів ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Ватутіне Черкаської області, що підтверджується його свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 20.03.1959 р. Ватутінським міським ЗАГС Звенигородського району Черкаської області (а.с.7). Згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER], виданого 10.03.2017 р. Ватутінським МС УДМС України в Черкаській області, а також картки платника податків [NUMBER] від 15.03.2017 р., виданої Звенигородською ОДПІ, прізвище та ім'я заявника зазначені як «[PERSON]» (а.с.3). Проте, у трудовій книжці серії [NUMBER], оформленій 19 лютого 1985 р. і заповненій на російській мові, прізвище та ім'я заявника зазначені помилково як «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». (а.с.4) Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як вбачається із першого запису відомостей про роботу, [PERSON] з 02.07.1981 р. проходив службу в радянській армії, а останній запис - 29.07.2004 р. про звільнення за власним бажанням у ВАТ «Ватутінський хлібокомбінат» (а.с. 4-6). Відповідно до п.2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. На даний час заявник позбавлений можливості змінити записи у трудовій книжці про прізвище та ім'я, що необхідно для призначення йому пенсії, оскільки підприємство за останнім місцем його роботи - ВАТ «Ватутінський хлібокомбінат» згідно постанови господарського суду Київської області від 28.03.2017 р. визнано банкрутом, а тому не має можливості внести відповідні виправлення до трудової книжки заявника. Крім викладеного, в матеріалах справи міститься свідоцтво про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій, видане [PERSON] ПТУ-2 м. Ватутіне за рішенням кваліфікаційної комісії від 18.04.2002 р., яким йому присвоєно четвертий розряд муляра та четвертий розряд лицювальника-плиточника, що узгоджується з його трудовою діяльністю, зазначеною в цей період у трудовій книжці, а тому її належність заявнику на переконання суду є безсумнівним (а.с.6, 7). З урахуванням наведеного, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, суд вважає вимоги заявника про встановлення юридичного факту належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER], видана 19.02.1985 р. російською мовою «[PERSON]», доведеними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58,

Outcome: approved