Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 20.08.2004 р. № 295/А-2004, державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 21.07.2004 р. № 254/А-2004 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2000 р., виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 2/11686. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при виготовленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку та свідоцтва про право на спадщину за заповітом його по - батькові було записано «[PERSON]», а в паспорті громадянина України його по - батькові вказано - «[PERSON]». Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, представник заявника [PERSON] (ордер серії ОД № 103383 від 19.07.2017 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, наполягають на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Ренійської районна державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Одеській області направив до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи [PERSON] надіслав до суду письмові пояснення, в яких вказано, що в технічній документації по передачі земельних часток (паїв) громадянам для ведення товарного - сільськогосподарського призначення на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області відсутні паспорті данні заявника, тому немає можливості перевірити правильність написання по - батькові [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія паспорта, серії [NUMBER] від 10.07.1998 р. та копія ідентифікаційного номера [PERSON]; копія паспорта, серії [NUMBER] від 23.05.1961 р. та копія ідентифікаційного номера [PERSON]; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2000 р., серія АВО № 454728 на ім'я [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю площею 2,16 га на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю площею 2,54 га на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] набув право власності на земельні ділянки площами 2,16 га та 2,54 га, які розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER], а також право власності на житловий будинок по [ADDRESS] та пай на земельний пай в КСП «Прикордонник» на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2000 р., серії АВО № 454728. На момент виготовлення правовстановлюючих документів, заявником було надано посадовим особам паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 10.07.1998 р., в якому його по - батькові вказано - «[PERSON]», у зв'язку з чим у всіх правовстановлюючих документах його по - батькові зазначено - «[PERSON]». У зв'язку з втратою паспорта громадянина України заявнику 07.11.2013 р. було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER], в якому вказано по - батькові заявника - «[PERSON]». Таким чином, по - батькові заявника не відповідає по - батькові зазначеному у паспорті громадянина України заявника Це різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки у записі по - батькові заявника. Виправити ці розбіжності в позасудовому порядку є неможливим, тому ця обставина змусила заявника звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Від встановлення цього факту залежить виникнення у заявника права розпоряджатись належними йому земельними ділянками та успадкованим нерухомим майном. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Про помилкове трактування по - батькові заявника свідчать викладені ним у заяві обставини. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 07.11.2013 р. по - батькові заявника - «[PERSON]», однак в державних актах на право приватної власності на землю та в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 14.12.2000 р., по - батькові заявника - «[PERSON]», таким чином по - батькові заявника в правовстановлюючих документах не збігається із по-батькові заявника у паспорті громадянина України, що є підставою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику відповідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Виправити ці розбіжності в позасудовому порядку є неможливим. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню, а факт належності заявнику правовстановлюючих документів - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить право заявника в повному обсязі розпоряджатись своїм правом власності щодо земельних ділянок та успадкованого нерухомого майна.

Outcome: approved