Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Фортечної районної в місті Кропивницькому ради, про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що: [INFO] року померла її мати [PERSON]. За життя мама заповіт не складала. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бєлінський І.Д. із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку та частину земельної ділянки які розташовані за адресою : [ADDRESS], однак вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не надано доказів родинних відносин зі спадкодавцем. Причиною відмови слугувало те , що у свідоцтві про народженні заявника серії [NUMBER] від 12.11.1948 року, актовий запис № 58 виданого Черняхівським сіл. РАЦС, мати помилково записана не як [PERSON], а як [PERSON]. Заявник по цивільній справі [PERSON], до залу судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити їх. Зацікавлена особа по справі - Виконавчий комітет Фортечної районної в місті Кропивницькому ради належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, до залу судового засідання не з'явилася, подав заяву про розгляд справи без їх участі не заперечував проти заявлених вимог. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що заінтересована особа не прибула у судове засідання, причин неявки суду не повідомила, є належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України за наявними в ній доказами. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, на підставі наявних даних і доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи З огляду на ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER], видане [INFO] року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 732). За життя вона заповіт не складала. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України вказано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги як донька спадкодавця. Факт родинних стосунків підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1948 року, актовий запис № 58 виданого Черняхівським сільським РАЦС в якому матір'ю зазначена [PERSON], а батьком [PERSON]. Факт зміни прізвища заявника з [PERSON] на [PERSON] свідоцтвом про одруження [NUMBER], видане 05.04.1985 року Саксаганським відділом ЗАГСу м. Кривого Рогу актовий запис № 270. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бєлінський І.Д. із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку та частину земельної ділянки які розташовані за адресою : [ADDRESS], після смерті моєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, останнє місце проживання якої було: [ADDRESS]. 06 листопада 2017 року від приватного нотаріуса я отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки мною не надано доказів родинних відносин зі спадкодавцем. Причиною відмови слугувало те , що у моєму свідоцтві про народженні серії [NUMBER] від 12.11.1948 року, актовий запис № 58 виданого Черняхівським сіл. РАЦС, мати помилково записана не як [PERSON], а як [PERSON]. У зв'язку з цим у заявника виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. Вказаний спір виник тому що працівники ЗАГС допустили помилку неправильно вказавши ім'я моєї матері замість [PERSON] - [PERSON]. Підтвердженням того, що ім'я спадкодавця [PERSON] є також надане суду свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.11.1996 року серія [NUMBER] посвідчене державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] В цьому свідоцтві вказано, що після смерті батька заявника [PERSON], померлого [INFO] року спадкоємцем його майна стала його дружина [PERSON] , жителька [ADDRESS] Також доказом того що фактично ім'я матері заявниці - [PERSON], є договір дарування від 25.08.1983 року посвідчений державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] по якому [PERSON] , подарував, а [PERSON] прийняла у дар одну другу частину будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] Суд вважає перелічені документи доказами по справі, оскільки при вчиненні нотаріальних дій нотаріус перевірив особисті документи громадян, які звертаються за послугами нотаріуса, та посвідчити їх особу на відповідність наданим документам. Суд також вважає доказом того що ім'я спадкодавця - [PERSON] є відомості обласного комунального підприємства « Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації » де в архівній довідці вказано, що будинок за адресою [ADDRESS]([ADDRESS]) зареєстровано за [PERSON]. Спадкодавець - [PERSON] [INFO] з 13.05.1962 року проживала та була зареєстрована по день смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка № 1066 від голови квартального комітету Фортечного району м. Кропивницького . В свідоцтві про смерть, яке видавалося на підставі паспорту, ім'я спадкодавця вказано -[PERSON]. У зв'язку з виявленими розбіжностями (неправильним написанням) імені спадкодавця в свідоцтві про народження спадкоємця, нотаріус не може встановити факт родинних стосунків, тому і виникла необхідність звернутися до суду для вирішення питання про встановлення факту родинних стосунків. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов'язковою. За таких підстав суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved