Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті спадкодавця за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] в м. Донецьк. Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Кіровським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки. На даний час з метою отримати свідоцтво про смерть [PERSON] українського зразка, яке необхідне для оформлення спадкових справ, [PERSON] прохає суд встановити факт смерті [PERSON] . Представник заявника [PERSON] , адвокат Похил О.М. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи, Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) подала заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», необхідно врахувати, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутися із заявою про встановлення факту. Водночас, рекомендуючи судам розглядати таку категорію справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за заявами не родичів померлої особи, Вищий спеціалізований суд України звертає увагу на те, що відмова у відкритті провадження з підстав, що заявники не були родичами померлого, унеможливлює реалізацію ними своїх майнових та немайнових прав зокрема, права на спадкування, що є порушенням їх конституційних прав. Ґрунтуючись на Конституційному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Згідно практики ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , Кіровським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Населений пункт Донецьк, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року, із змінами від 5 травня 2021 року, згідно розпорядження Кабінету міністрів № 428-р, входять до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Враховуючи вищевикладене, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видані органами так званої «Донецької Народної Республіки» є не дійсними і не створюють правових наслідків. Суд вважає, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і оскільки вони мають для неї юридичне значення, то даний факт підлягає встановленню. На підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення суду слід звернути до негайного виконання.

Outcome: approved