Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що 07.11.2016 року померла [PERSON] За життя вона мала на праві власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. З січня 2011 року по день смерті вони фактично проживали у квартирі за вище вказаною адресою однією сім'єю, як дочка з матір'ю, разом з [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали планування доходів і витрат, здійснювали спільні покупки. У звязку з хворобою [PERSON] вона доглядала за нею та купувала ліки. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв та за її прийняттям не звертався. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер 12.03.1999 року, а сини подружжя [PERSON]: [PERSON] помер 12.06.2012 року та [PERSON] помер 24.09.1994 року, які за життя власних дітей не мали. Померла [PERSON] є дружиною її двоюрідного дядька. У звязку з відсутністю близьких родичів вона більше пяти років здійснювала догляд за [PERSON], займалась також її похованням, та отримала допомогу на поховання від держави. 27.11.2017 року вона звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після померлої [PERSON], проте постановою від 27.11.2017 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, у звязку з тим, що відсутній факт прийняття спадкового майна та відсутній факт проживання зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як пять років, до часу відкриття спадщини. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та просила суд задовольнити її в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник зацікавленої особи Територіальної громади в особі Криворізької міської ради до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] хворіла, тому [PERSON] доглядала за нею приблизно з 2011 року. Любов мешкала за адресою: [ADDRESS]. У [PERSON] була хвороба «паркінсона», у неї тремтіли руки, вона не могла спускатись на вулицю, а [PERSON] все їй допомагала. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її рідною сестрою, а [PERSON] є їх рідною тіткою. Чоловік [PERSON] помер, було у них два сини - [PERSON] та [PERSON], які теж померли. За [PERSON] доглядала [PERSON], бо у неї була хвороба «паркінсона». [PERSON] останні шість років фактично мешкала за адресою: [ADDRESS]. Доглядала за [PERSON], купували їй ліки, харчі, а також займалась її похованням. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши думку представника заявника, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи вважає, заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2016 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть виданого Саксаганським районним у місті [PERSON] відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1790 (а.с.7). За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9, 10). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу від 27.11.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій 07.11.2016 року [PERSON], у зв'язку з тим, що відсутній факт прийняття спадкового майна та відсутній факт поживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Також в даній постанові нотаріусом зазначено про те, що інших осіб які прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має (а.с. 22). З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 24.05.1975 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], актовий запис № 833 (а.с.13). З пояснень свідків в судовому засіданні та з матеріалів цивільної справи також слідує, що у [PERSON] було два сини [PERSON] та [PERSON], які померли ще до смерті своє матері (а.с. 15, 16). За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст.\~1270\~ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. З акту від 24.11.2017 року засвідченого уповноваженими особами ТОВ «Житлосервіс КР» вбачається, що з січня 2011 року та по день смерті [PERSON] з нею постійно проживала без реєстрації у квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON], останні вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні покупки, також [PERSON] доглядала за нею, купувала ліки (а.с.18). У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 вказаної вище Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст.\~294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала однією сім'єю з [PERSON], були пов'язані з нею спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день її смерті, що підтверджено письмовими доказами та показами свідків, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved