Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Заявник [PERSON] у вересні 2016 року звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним його сина [PERSON], [INFO], та просив встановити над ним опіку, призначивши його опікуном сина. Обґрунтовує заяву тим, що [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість (F-73 першого рівня), у звязку із цим він неодноразово лікувався у неврологічній лікарні м. Тернополя, однак стан його здоровя з часом тільки погіршувався і його було визнано інвалідом першої групи, підгрупи «А». Внаслідок хронічного психічного розладу його син не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим заявник просив визнати його недієздатним та призначити його, [PERSON], опікуном [PERSON] У судовому засіданні заявник [PERSON]подану заяву підтримав в повному обсязі, просив визнати його сина [PERSON], недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши його, [PERSON] опікуном [PERSON] Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримав подання органу опіки і піклування про доцільність призначення заявника опікуном [PERSON], просив заяву задовольнити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини: [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №076762 від 06 жовтня 1998 року, актовий запис №1934 відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0799325, [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства першої групи, підгрупи «А», інвалідність встановлена довічно. [PERSON] проживає разом із заявником [PERSON], що підтверджується довідою №13833\~від 10 листопада 2017 року, виданою ДП «Наш дім3». Як слідує з висновку судово-психіатричної експертизи №49 від 07 лютого 2017 року, [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість з емоційно-вольовими розладами, судомний синдром, що досягає рівня вираженого недоумства. За своїм психічним станом [PERSON] не може керувати своїми діями і давати звіт своїм діям. Як убачається з висновку амбулаторно-поліклінічного відділення Тернопільської обласної психоневрологічної лікарні №1913 від 09 листопада 2017 року, [PERSON] є інвалідом першої групи, підгрупи «А», встановленої 02 серпня 2016 року, довічно. [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. За вказаних обставин судом установлено, що відповідно до ст. 39 ЦК України [PERSON] як особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підлягає до визнання судом недієздатною. Органом опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради внесено до суду подання про погодження кандидатури [PERSON], [INFO], який зареєстрований і проживає [INFO], в опікуни свого сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований і проживає [INFO], та його майном у разі визнання недієздатним. Відповідно до ст. 67 Цивільного кодексу України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Як пояснив у судовому засіданні [PERSON], йому зрозумілі права та обов'язки опікуна і він свідомо та добровільно бажає бути опікуном свого сина [PERSON] Судом не встановлено передбачених ст. 64 ЦК України обставин, які б виключали можливість [PERSON] бути опікуном [PERSON], та не здобуто жодних доказів, які б свідчили про недоцільність призначення заявника опікуном його сина. Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України над ним слід встановити опіку і призначити його опікуном заявника [PERSON] З цих підстав заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 39, 60 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 241 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved