Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В обґрунтування заяви посилався на ту обставину, що заявник є громадянином України, народився [INFO] в с.Володарка Поліського району Київської області; з 1978 року по 1981 рік виховувався у дитячому будинку в м.Біла Церква Київської області; з 1981 року навчався в інтернаті в с.Трипілля Обухівського району Київської області та проживав з прийомними батьками. По-батькові заявник значився спочатку як [PERSON] , а потім прийомні батьки змінили його по-батькові на [PERSON] . Станом на 24.08.1991 року був неповнолітнім, проживав з прийомними батьками, паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року отримав 30.01.1993 року у Солом`янському РВВС в Київській області, який в подальшому був втрачений. Приблизно у 1993 році був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.140 КК України, відбував покарання у виді позбавлення волі в ВТК-91 в с.Копичинці Київської області, звільнився у 1997 році. З 2002 року постійно проживає в с.Дудчани Нововоронцовського району Херсонської області. Оскільки паспорт громадянина України заявник не одержував, за перевіркою Нововоронцовського районного сектору УДМС України в Херсонській області особу заявника встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави, просив встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Володарка Поліського району Київської області на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, із поданої заяви вбачається клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату після закінчення карантину на території України. Вирішуючи питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, суд керувався наступним. Первісна позовна заява, яка ухвалою судді залишена без руху, заявником подана 17.01.2020 року. Провадження у справі відкрито 24.02.2020 року. Судові засідання призначалися на 24.03.2020 року, 12.05.2020 року, 10.06.2020 року. Розгляд справи 12.05.2020 року було відкладено за клопотанням представника заінтересованої особи для підготовки правильної, обґрунтованої правової позиції; судове засідання було призначено на 10.06.2020 року та визначено термін, достатній для підготовки правової позиції. Наступне клопотання представника заінтересованої особи про відкладення судового розгляду 10.06.2020 року мотивоване тим, що на території України запроваджено карантин. Разом з тим, представник заінтересованої особи не зазначив про відсутність можливості прибути у судове засідання з поважних причин, зумовленими, зокрема, обмеженнями в період карантину; не скористався правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; не надав письмових пояснень з яких би вбачалася позиція Державної міграційної служби України щодо поданої заяви. Суд враховує, що з дати відкриття провадження у справі до 10.06.2020 року представник заінтересованої особи мав достатньо часу для сформування своєї позиції, тобто, під час перебування справи у провадженні суду мав реальну можливість скористатися правами, визначеними ст.43, 49 ЦПК України. Тому, з урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, а також

Outcome: dismissed