Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на окупованій території, в обґрунтування якої вказала, що 22 листопада 2017 року в м. Донецьку м. Моспине помер її чоловік [PERSON], [INFO], смерть якого підтверджується довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть, виданими на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки свідоцтво про смерть, видане на окупованій території, не створює будь-яких правових наслідків, заявник, як внутрішньо переміщена особа, що перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради, звернулася до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про смерть державного зразка, де отримала відмову з розясненням порядку звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та повязуючи встановлення факту смерті з необхідністю отримання свідоцтва про смерть державного зразка, заявник просить суд встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 22 листопада 2017 року в м. Моспине Пролетарського району м.Донецьк. Заявник до судового засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за участю її представника. Представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заявника підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення представника заявника та надавши оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Місцем її тимчасового перебування, як внутрішньо переміщеної особи, є [ADDRESS], що підтверджується довідкою УСЗН Мирноградської міської ради №1455027195 від 08.09.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.12). Чоловік заявника [PERSON], з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2008року, постійно проживав в [INFO]. 22 листопада 2017 року у віці 80 років [PERSON] помер в м.Моспине, м.Донецьк від хронічної серцево-судинної недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу. На підтвердження смерті чоловіка заявником додані лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті №107 від 23.11.2017 року, свідоцтво про смерть та свідоцтво про поховання, видані на території, яка тимчасово не контролюється українською владою та де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень, які суд не приймає в якості доказів, проте оцінює їх у сукупності з доказами, здобутими в ході судового розгляду. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 317 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації у м. Моспине м. Донецьк тимчасово призупинено, заявник відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Згідно письмової відповіді Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.04.2018 року, куди звернулася донька заявника [PERSON], в реєстрації смерті [PERSON] їй було відмовлено через відсутність у неї належних документів на підтвердження вказаного факту і розяснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку. В судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що її мати [PERSON] тривалий час перебувала у фактичних шлюбних стосунках зі [PERSON], а 18.08.2008року оформили свої стосунки укладенням юридичного шлюбу. І мати, і її чоловік перебували на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщені особи і деякий час проживали в м.Мирнограді, а в жовтні 2017року у звязку з хворобою [PERSON] повернулися в м.Моспине, де [PERSON] лікувався стаціонарно, а 22.11.2017року, знаходячись вдома, помер. Оцінивши зібрані у справі докази, їх достатність та взаємний звязок, суд дійшов висновку про доведеність вимог заявника. Згідно відомостей Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.04.2018 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Відповідно до п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не повязуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів заявниці заяву про встановлення факту смерті задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved