Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04.04.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1663 від 04.04.1995 року виданих на ім`я [PERSON] , одній і тій же особі [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що її мати [PERSON] та батько [PERSON] володіли на праві приватної власності будинком за адресою [ADDRESS] по 1/2 частині кожний. Після смерті батька його частину успадкувала мати та діти, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] померла її мати, і вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Однак нотаріус повідомив її, що оскільки у свідоцтві про право власності на житловий будинок та свідоцтві про право на спадщину за законом допущено помилку в прізвищі її матері, а саме замість правильного [PERSON] зазначено [PERSON] , то вказані розбіжності не дають їй можливості цього зробити, а тому для захисту своїх прав вона вимушена звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Приватний нотаріус Чіжмарь С.І. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Хустським МРВУМВС України 07.06.2003 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.3). Згідно свідоцтва про право власності зареєстрованого у реєстрі за №1-1662 від 04.04.1995 року [PERSON] та [PERSON] є власниками незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.12). А відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого у реєстрі за №1-1663 від 04.04.1995 року спадкоємцями майна померлого [PERSON] є в рівних частках: [PERSON] , дружина померлого, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діти померлого (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Заявник [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] (а.с.11, 13), а отже спадкоємцем першої черги після її смерті. Ч.1 ст.293 ЦПК України передбачає, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04.04.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1663 від 04.04.1995 року виданих на ім`я [PERSON] , одній і тій же особі [PERSON] , так у даних документах помилково зазначено прізвище як « [PERSON] », замість правильного написання « [PERSON] ». Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме від його встановлення залежить можливість власника розпоряджатися належним йому майном, окрім того, іншого порядку встановлення юридичного факту немає. Судові витрати відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved