Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла двоюрідна сестра заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. 04 червня 2020 року [PERSON] , як єдиним спадкоємець за законом звернувся до П`ятнадцятої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадшину за законом. Державний нотаріус П`ятнадцятої державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки до спадкової справи не надано документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємця з померлою. [PERSON] не може надати нотаріусу до спадкової справи документи, що підтверджує факт родинних відносин, скільки наразі втрачено свідоцтво про народження його батька [PERSON] . У зв`язку з викладеним заявник просить суд встановить факт родинних відносин, а саме: [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.07.2020 відкрито провадження по справі. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.09.2020 витребувано у П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.09.2020 витребувано у Першої Київської державної нотаріальної контори копію свідоцтва про народження [PERSON] ( [INFO] ), що знаходиться в матеріалах спадкової справи № 671, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 23.10.2020 до суду надійшла від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної копія спадкової справи №69/2020 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 05.11.2020 до суду надійшов лист від Першої Київської державної нотаріальної контори відповідно до якого зазначили, що в матеріалах спадкової справи №671/1985 щодо майна померлої [PERSON] відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] . В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, 01.12.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявника та представника заявника, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судові засідання не з`явився, 01.12.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності [PERSON] , проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved