Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою у якій просить встановити факт: родинних відносин, а саме, що [PERSON] є чоловіком заявника [PERSON]; належності заявнику свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 302432 від 20.11.1983 року, виданого Львівським палацом урочистих подій, що посвідчує факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 1983 року у місті Львові і де вказано імя дружини «Ганна». В обґрунтування заяви покликається на те, що після смерті батька звернулась до приватного нотаріуса з метою успадкування майна, що належало спадкодавцеві на день смерті. Однак, нотаріус розяснив, що необхідно звернутися до суду, оскільки у свідоцтві про шлюб вказано імя «Ганна», а у паспорті громадянина України «Анна». Внаслідок таких розбіжностей неможливо здійснити оформлення прийняття спадщини. Просить заяву задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та просить таку задовольнити, адже встановлення таких фактів породжує правові наслідки для неї. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] не заперечив проти задоволення заяви. Пояснив, що дійсно заявник є його дружиною, зареєстровані та проживають разом за одною адресою. У судове засідання представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану не зявився, хоча належим чином викликались до суду. Про причини неявки не повідомили. Заслухавши думку присутніх учасників справи, які не заперечили проти розгляду справи у відсутності осіб, що не зявились, суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Суд встановив, 27 червня 1958 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копією свідоцтвом про народження від 13.09.1965 серії VI-УР № 883438. \~ \~ \~ \~20 листопада 1983 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення якого дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу від 20.11.1983 серії ІІ-СГ № 302432. Разом із тим, суд встановив, що у паспорті громадянина України та у правовстановлюючих документах - витязі про реєстрацію право власності на нерухоме майно, державному акті на право власності на земельну ділянку імя заявника записано як «[PERSON] / арк. спр. 4, 9, 10/. Згідно із ст.256 Цивільного процесуального кодексу України судом можуть бути встановлені родинні відносини між фізичними особами, факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт встановлення належності документу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до правової позиції викладеної у \~п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~\~ суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Так, враховуючи наведене, суд прийшов переконання, що [PERSON] та [PERSON] одна і таж особа [PERSON], а тому розбіжність у імені суттєво впливає на права заявника, яка є дружиною [PERSON], який підтвердив дану обставину у судовому засіданні, а відтак, суд прийшов висновку, про встановлення факту родинних відносини між чоловіком та дружиною, адже породжує юридичні наслідки для заявника та твердження такого факту необхідне останньому для оформлення спадщини. На підставі повного і всебічного зясування обставини справи, суд приходить до висновку, що доведеним є факт родинних відносини між [PERSON] та [PERSON], які являються між собою чоловіком та дружиною, а відтак заяву необхідно задовольнити у повному обсязі. Щодо вимоги заяви про встановлення факту належності заявнику свідоцтва про укладення шлюбу, суд прийшов наступного. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Львівським палацом урочистих подій 20 листопада 1983 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу / арк. спр. 8/. Відповідно до ч. 3 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення факту належності особі, зокрема свідоцтва, що видається органом державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадження не підлягають. Згідно з ч. 2 ст. 49 Цивільного кодексу України актом цивільного стану є, зокрема шлюб. Аналогічне положення міститься у ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є, зокрема відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану). Таким чином, суд повторює, що дійсно свідоцтво про укладення шлюбу було видано Львівським палацом урочистих подій, який належить до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 315 ЦПК України не може розглядатися судом, а відтак у такій вимозі заяви необхідно відмовити. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати понесені заявником не відшкодовуються.

Outcome: partial