Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Заявник, [PERSON] звернувся до суду з даною заявою мотивуючи її тим, що 03.12.2015 року помер [PERSON] Іванович- чоловік його бабусі [PERSON], яка померла 30.08.2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами (тобто садиба) та дві земельні ділянки площею 0,15 га та площею 0,2587 га, які знаходяться на території Верховинського району Івано-Франківської області. У передбачені законодавством терміни, він звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Верховинського нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON], де йому розяснили, що він належить до спадкоємців четвертої черги, однак встановлення цього факту вирішується виключно у судовому порядку. Інших спадкоємців у спадкодавця немає, місце їхнього спільного проживання було зареєстроване за однією адресою - у належному покійному [PERSON] житловому будинку, де він проживає з 31.07.2007 року разом із своєю сімєю - дружиною та дитиною. Він відносився до [PERSON] як до дідуся, просив у нього поради, вони вели спільне господарство, мали спільні права та обовязки, вели спільний бюджет. Він опікувався [PERSON] під час хвороби, та здійснив його поховання в с.Бистрець, як того бажав дідусь. А тому, просить встановити факт його проживання однією сімєю з спадкодавцем [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, просить заяву задовольнити. Приватний нотаріус Верховинського ноторіального округу Івано-Франківської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Представник заінтересованої особи Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, ним подано заяву в якій проти задоволення заяви не заперечує, просить провести розгляд справи без його участі. Також додатково додано довідку про те, що спадкоємець [PERSON], [INFO], з 31.07.2007 року проживав і вів спільне господарство із спадкодавцем [PERSON] до дня смерті 03.12.2015 року за адресою смт.Верховина вул.Жабєвська,128 Верховинського району Івано-Франківської області, де і проживає по даний час (а.с.23-24). Свідок [PERSON] суду підтвердила, що заявник [PERSON] проживав спільно із [PERSON] з липня 2007 року і до дня смерті останнього, постійно доглядав за ним, вони вели спільне господарство, а після смерті [PERSON] здійснив його поховання. Вислухавши пояснення заявника, свідка, заяву заінтересованої особи, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2015 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ №219623 від 04.12.2015 року (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами , які знаходяться по вул.Жабєвська,128 в селищі Верховина та двох земельних ділянок площею 0,15 га та площею 0,2587 га, які знаходяться в с.Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області, та належали померлому на праві власності (а.с. 10-12). Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, заявник [PERSON] з липня 2007 року проживав разом з [PERSON] по вул.Жабєвська,128 в селищі Верховина Івано-Франківської області до дня смерті останнього. Вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, піклувалися одне про одного і вказані обставини підтверджується показами заявника, свідка, довідками Верховинської селищної ради та записами в будинковій книзі №003670 (а.с.7-9, 24). Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як вбачається з роз'яснень, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Оскільки, заявник [PERSON] проживав спільно з спадкодавцем [PERSON] з липня 2007 року, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, суд вважає за можливе встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, так як від встановлення цього факту залежить виникнення його прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Що стосується заявленої вимоги, щодо визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], суд вважає, що вона не підлягає до задоволення, оскільки, самого встановлення факту проживання [PERSON] однією сім'єю із спадкодавцем [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, достатньо для належного оформлення права на спадщину за законом та одержання свідоцтва про право на спадщину. На підставі ст. ст. 1223,1264 ЦК України та

Outcome: partial