Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Заявник зазначила, що їй, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ №074509 від 16.03.2009 року, на праві власності належить земельна ділянка, розміром 2,7535 га, яка розташована на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області. Однак у зазначеному акті її прізвище вказане «Івановна» замість «Іванівна». На теперішній час вказану помилку усунути неможливо, оскільки помилки в державному акті не виправляються. В подальшому під час вчинення правочинів нотаріусами документи, які містять виправлення не приймаються. Виправити самостійно, або ж через відділ Держкомзему у Чернігівському районі вона не має змоги, оскільки з 01.01.2013 року, Державні акти на право приватної власності на землю не видаються. Просить встановити факт того, що правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, серія ЯЖ №074509 від 16.03.2009 року, виданий на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області за №153 від 06.05.2006 року «зміни» №375 від 29.10.2007 року на імя [PERSON] - належить їй [PERSON], [INFO]. Представник заявника за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи, Богданівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно державного акту на право власності на землю серія ЯЖ №074509 від 16.03.2009 року, виданому на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації запорізької області за №153 від 06.05.2006 року «зміни» №375 від 29.10.2007 року, земельна ділянка, розміром 2,7535 га, яка розташована на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, належить [PERSON] (а.с.7). Особу заявника 30.10.1998р. документовано паспортом громадянина України серії СА № 886888, виданим Чернігівським РВ ГУМВС України у Запорізькій області (а.с.15-16). Згідно цього паспорту, прізвище заявника вказане як Івановна. 26.01.2017р. заявнику видано новий паспорт громадянина України, серії СЮ № 434192, де її по-батькове вказане як Іванівна. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин, територіальні органи Держземагентства України здійснюють свої повноваження у сфері регулювання земельних лише у межах повноважень та у спосіб, що встановлені відповідними нормами чинного законодавства. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З набранням чинності 01.01.2013 р. постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 р. №1051, постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021 втратила чинність. Починаючи з 01.01.2013 року вищевказані Порядки, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Зокрема, з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-УІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. Відповідно до положень пункту 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року. Відповідно до статті 25 Закону «Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу. Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі Порядку) затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку. В пункті 113 Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Отже, після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги. Іншого порядку державної реєстрації, видачі державних актів чи скасування їх державної реєстрації законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно правовими актами, не встановлювалось. Таким чином, внести виправлення у вказаному у державному акті в частині по-батькові заявника Іванівна замість Івановна - в позасудовому порядку неможливо. Суд вважає, що зібрані у справі докази та оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved