Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в с.Долинне, Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, Україна. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON] , але не може оформити спадщину після її смерті, так як [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України, і на підставі свідоцтва про її смерть, яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, не можливо провести державну реєстрації смерті матері. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть матері та оформлення спадщини. Представник заявника [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, та задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту смерті її матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Заінтересована особа - Богуславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого представника в судове засідання не направив та подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, вказавши при цьому, що заперечень з приводу заяви в них не має. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 травня 1958 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 28 липня 1979 року. Факт смерті [PERSON] підтверджується наступними документами, які видані органами на тимчасово окупованій території України, а саме: копією свідоцтва про смерть, яке видане 12 січня 2021 року Бахчисарайським районним відділом ЗАГС Департамента ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим; копією довідки про причину смерті [PERSON] від 12.01.2021 року. Із копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: Шахта № 21, Іванівський район, Ворошиловградська область, померла [INFO] в с. Долинне, Бахчисарайський район, Республіка Крим, Російська Федерація. Згідно довідки про причину смерті вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] внаслідок фібріляції шлуночків, атеросклеротична хвороба серця. Таким чином, зазначені документи підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Долинне, Бахчисарайський район, Автономна Республіка Крим, Україна. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Суд вважає, що заявником надані достатні докази, якими підтверджується факт смерті [PERSON] в с. Долинне Бахчисарайського району Автономна Республіка Крим, Україна з датою смерті [INFO] , а тому вимоги заявника [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки, Автономна Республіка Крим та с. Долинне Бахчисарайського району відноситься до тимчасово окупованої території України, то суд вважає поважною причину неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті [PERSON] за місцем проживання та вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Долинне, Бахчисарайський район, тобто на території, що не контролюється владою України, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Беручи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті [PERSON] , для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved