Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Кам'янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] року помер її батько в м. Красний луч Луганської області у віці 54 років, внаслідок лівосторонньої плівропневмонії. Факт смерті зафіксовано Краснолуцьким відділенням судово-медичних експертиз, про що видано лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть. Зазначені документи видані медичними закладами, органами реєстрації, що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі країни та є не законними. Батько був похований в м. Красний луч. Луганської області. При зверненні до Дніпровського відділу РАЦС м. Кам'янське із заявою про видачу свідоцтва про смерть після померлого батька, мені було повідомлено, що неможливо зареєструвати смерть останнього, оскільки смерть відбулася на тимчасового окупованій території України, де не можливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Крім того, заявник позбавлена можливості отримати медичний документ - лікарське свідоцтво про смерть, яке необхідно для реєстрації смерті, оскільки місце смерті мого батька знаходиться на території, непідконтрольній органам влади України. Встановлення зазначеного факту смерті необхідне для реєстрації смерті батька на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах та є підставою для настання правових наслідків пов'язаних зі смертю, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] [INFO], уродженця країни Германія, який проживав по день смерті за адресою: [ADDRESS], померлого [INFO] року в місті Красній Луч, Луганської області у віці 54 роки. Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та додаткові пояснення, заявлені вимоги визнає в повному обсязі, підтверджує, що [PERSON] є її батьком. Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного у місті Кам'янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу та згодні з рішенням суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ст.211 ч.3 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, заявник заявлені вимоги визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. [INFO] року помер її батько в м. Красний луч Луганської області у віці 54 років, внаслідок лівосторонньої плевропневмонії, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №180 від [INFO] року, яке видане Краснолуцьким відділенням судово-медичних експертиз /а.с.12/ та свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 14 серпня 2018 року серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Красносучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки /а.с.11/. Зазначені документи видані медичними закладами, органами реєстрації, що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі країни та є не законними. Батько був похований в м. Красний луч. Луганської області. При зверненні до Дніпровського відділу РАЦС м. Кам'янське із заявою про видачу свідоцтва про смерть після померлого батька, мені було повідомлено, що неможливо зареєструвати смерть останнього, оскільки смерть відбулася на тимчасового окупованій території України, де не можливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, що підтверджується копією відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 2091/14.17-30 від 05 жовтня 2018 року. Крім того, заявник позбавлена можливості отримати медичний документ - лікарське свідоцтво про смерть, яке необхідно для реєстрації смерті, оскільки місце смерті мого батька знаходиться на території, непідконтрольній органам влади України. Встановлення зазначеного факту смерті необхідне для реєстрації смерті батька на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах та є підставою для настання правових наслідків пов'язаних зі смертю, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявника, з таких мотивів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерті підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-УІ 20.11.2012 р., державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту є її безпосереднім обов'язком як громадянки України, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право заявник не має можливості, у зв'язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті її батька. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті батька, зокрема свідоцтво про смерть, встановленої законодавством України форми, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту смерті особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved