Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, просила встановити факт її сумісного проживання із спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] на день відкриття спадщини за однією адресою : [ADDRESS]. На підтвердження вимог заявниця вказала, що згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 16 липня 1993 року , яке було видане управлінням житлово-комуального господарства Криворізького міського виконавчого комітету її батькові - [PERSON], а також членам його сім'ї, його дружині - рідній матері заявниці - [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира 43, яка розташована в будинку [ADDRESS] та зареєстрована в КП ДОР « Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу за № 23п-422-422. Свідоцтво було видане згідно з розпорядженням № С-2580 від 22 червня 1993 року. Померлим батькам заявниці належало кожному по ? частини квартири. [INFO] померла [PERSON] - матір заявниці, яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою : [ADDRESS], після її смерті відкрилась спадщина з ? частини вищевказаної квартири. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є [PERSON] батько заявниці та заявниця. Юридично вони спадщину не оформили. На при кінці листопада 2007 року [PERSON] переїхала на постійне проживання до свого батька [PERSON], за адресою : [ADDRESS] , оскільки він потребував стороннього догляду, вона готувала йому їжу, купувала продукти харчування, ліки, прибирала.. [INFO] помер [PERSON] - батько заявниці. Після його смерті відкрилась спадщина , яка складалась з ? частини вищевказаної квартири [ADDRESS]. Вважає себе єдиною спадкоємицею за законом першої черги. У зв'язку з тим, що вона з листопада 2007 року по день смерті батька, [INFO] постійно з ним проживала , вважала, що прийняла спадщину. 20 липня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину після померлого батька [PERSON], але постановою державного нотаріуса [PERSON] отримала відмову у зв'язку з тим, що пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини та не пред'явила документи, які підтверджують спільне проживання зі спадкодавцем. У зв'язку з вищевказаним вона вимушена звернутися до суду. Заявник [PERSON].в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Територіальної громади Криворізької міської Ради в судове засідання не з'явились, надали клопотання про розгляд справи в їх відсутність, у зв'язку із зайнятістю представника в іншому процесі, просили вирішити справу на підставі чинного законодавства. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідност.197 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 16 липня 1993 року, яке було видане управлінням житлово-комунального господарства Криворізького міського виконавчого комітету її батькові - [PERSON], а також членам його сім'ї, його дружині - рідній матері заявниці - [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира 43, яка розташована в будинку [ADDRESS] та зареєстрована в КП ДОР « Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу за № 23п-422-422. Свідоцтво було видане згідно з розпорядженням № С-2580 від 22 червня 1993 року. ( а.с.9-10). [INFO] помер [PERSON], ( а.с.11). Як вбачається зі свідоцтва про народження від 08.08.1962, виданого Жовтневим РАГС у м. Кривому Розі, заявник [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належала на підставі свідоцтва про право власності на житло С-1119 від 16 липня 1993 року виданого УЖКГ міськвиконкому та зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації , квартира [ADDRESS] (а.с.9). Матеріалами справи встановлено, що 20 липня 2016 року заявниця звернулася до Другої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, на що 20.07.2016 отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини та не пред'явила документи, які підтверджують спільне проживання зі спадкодавцем (а.с.8). Відповідно до довідки з відділу реєстрації місця проживання громадян від 14.07.2016, померлий [PERSON] був зареєстрований по день смерті, за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Як вбачається з акту про проживання від 07.08.2016 року , який затверджений «Керуючою компанією «Дом.Ком.» , [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS].( а.с.15) Як вбачається, заявниця звернулася до суду, вказуючи, що проживала з померлою на час відкриття спадщини за адресою: квартира [ADDRESS] та фактично прийняла спадщину . Встановлено, що квартира № 43, що знаходиться за адресою: [ADDRESS],належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини є захист майнових інтересів щодо оформлення права на спадщину, тобто для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» 30 травня 2007 року №7 встановлено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Листом від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільний і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу судів на те, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Час відкриття спадщини, відповідно до приписів ст.1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( частина третя статті 46 цього кодексу). Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з майбутнім вирішенням спору про право. Як пояснила заявниця, яка прийняла спадщину за померлим батьком, іншим чином вирішити питання про отримання свідоцтва про право на спадщину, ніж встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем не може, а тому і звернулася до суду. За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту проживання необхідне для оформлення свідоцтва про право на спадщину, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного та

Outcome: approved