Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 1976 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. За час сумісного проживання вона перебувала на утриманні свого чоловіка і тривалий час не працювала. У зв'язку з тим, що на теперішній час розмір її пенсії значно менший ніж розмір пенсії, яку отримував за життя її чоловік, та для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника заявник просить суд встановити юридичний факт, що вона перебувала на утриманні чоловіка [PERSON], який помер [INFO], та втратила основне джерело для існування після його смерті. У судовому засіданні заявник підтримала доводи своєї заяви, зазначила, що за життя чоловіка вона тривалий час не працювала, його пенсія була основним джерелом прибутку сім'ї, на теперішній час вона не має змоги переоформити пенсію, у зв'язку з чим є необхідність встановити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка у судовому порядку. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні заяви у зв'язку з відсутністю у заявника належних доказів на підтвердження факту втрати основного джерела для існування після смерті чоловіка (а.с. 28-29). Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області у судовому засіданні у вирішенні заяви покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 08 квітня 1976 року заявник [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського району Запорізької області 13 грудня 1994 року (а.с. 11). Згідно з довідкою КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області», [PERSON] поховала чоловіка [PERSON], з яким була у шлюбі, постійно проживала за адресою: [ADDRESS], вела спільне господарство (а.с. 9). За життя чоловік заявника [PERSON] перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 31 цього Закону, члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебувають на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів для існування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У порушення зазначеної норми заявник не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту перебування на утриманні померлого чоловіка та втрати основного джерела для існування після його смерті, у зв'язку з чим підстави для встановлення судом такого факту відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed