Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій тенриторії, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] у м.Хрестівка Донецької області ( колишня назва м.Кіровське) за місцем свого проживання помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Оскільки документи про смерть чоловіка були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка відмовив. З метою державної реєстрації смерті свого чоловіка та отримання свідоцтва про смерть державного зразка заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , померлого [INFO] у м.Хрестівка ( колишня назва м.Кіровське) Донецької області. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними у заяві обставинами. Представник заінтересованої особи Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 23.07.1976 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим Шахтарським міським відділом РАЦС 23.07.1976 за актовим №327. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( згідно постанови ВРУ від 12 травня 2016 № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» м.Кіровське перейменовано в м.Хрестівка), а як внутрішньо переміщена особа заявник перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради за адресою: [ADDRESS]. Чоловік заявника [PERSON] , [INFO] , за життя також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] теперішній час м.Хрестівка) Донецької області і перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради в Єдиній базі внутрішньо переміщених осіб з 08.08.2017 по 03.07.2018, що підтверджено довідкою управління від 18.10.2019. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 08.10.2019 відділом запису актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, чоловік заявника [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 64 років у м.Кіровське Донецької області, про що у книзі реєстрації актів про смерть зроблений запис від 08.10.2019 за № 255. Причиною смерті [PERSON] згідно з довідкою Кіровського відділення Республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я ДНР від 07.10.2019 № 122 став церебральний атеросклероз, ускладнений ішемічним інсультом у басейні середньої мозкової артерії, набряком головного мозку. Факт смерті чоловіка заявника, окрім досліджених доказів, знайшов також своє підтвердження в показаннях свідка [PERSON] , який суду пояснив, що є сином померлого. Батько разом з матір`ю проживав на окупованій території в м.Кіровське, куди він особисто не мав доступу, так як працює в правоохоронних органах. Про смерть батька, який помер [INFO] , йому стало відомо з телефонної розмови з матір`ю, проте участі у його похованні з вищенаведених причин він не приймав. Цей же факт підтверджується і долученими заявником фото з місця поховання чоловіка. Згідно інформації територіального управління юстиції у Донецькій області від за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутній. Відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану смерті особи питання щодо встановлення факту смерті особи відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розглядається судом. Судом встановлено, що Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області своїм листом від 18.10.2019 відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки подане заявником свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 08.10.2019 відділом запису актів цивільного стану Кировського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, яке не є територіальним органом Міністерства юстиції України. Відповідно до ст.17 ч.ч.1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до підпункт 1 пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», місто Кіровське Донецької області перейменовано на місто Хрестівка. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 м.Хрестівка є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у зв`язку з чим їх зобов`язано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно за наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON] , не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть чоловіка заявника виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті свого чоловіка [PERSON] Надаючи оцінку документу, виданому на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З огляду на це суд, як виняток, приймає до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, і надає їм оцінку разом з іншими здобутими у справі доказами. Оскільки сукупність досліджених доказів надає суду підстави для висновку про доведеність факту смерті [PERSON] , померлого [INFO] на тимчасово окупованій території, вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved