Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною та встановлення опіки над [PERSON] , яка є його матір`ю, та призначення заявника її опікуном. Заява обґрунтовується тим, що з 1982 року мати заявника [PERSON] хворіє на психічну хворобу, у зв`язку х чим була поставлена на облік до Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, де перебуває на диспансерному нагляді і по теперішній час, з діагнозом шизофренія, параноїдна форма. З огляду на наявні хвороби, мати заявника отримала ІІ групу як людина з інвалідністю, яка обмежена в самообслуговуванні, в здатності орієнтуватися, обмежена в здатності спілкуватися та контролювати свою поведінку. В останні роки стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, вона не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Заявник вважає, що поведінка його матері загрозлива для неї самої та для оточуючих. Також заявник вказує, що він є сином [PERSON] , інших осіб, які б могли піклуватися та доглядати за нею відсутні, тому заявник просить призначити його опікуном над матір`ю [PERSON] з метою отримання для неї соціальної допомоги, оформлення пільг щодо сплати комунальних послуг, отримання пенсії, придбання медичних препаратів для лікування та для захисту її особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Ухвалою суду від 23.01.2020 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу та провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. (а.с. 13-15). 28.05.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відновлено провадження у справі та призначено судове засідання, у зв`язку із проведенням амбулаторної судово-психіатричної експертизи та направленням до суду висновку судово-психіатричного експерта відносно [PERSON] , [INFO] , уродженки: с. Михайлівка, Михайлівського району, Приморський край. (а.с. 33, 34) Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав, зазначених у змісті поданої заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. До суду надійшов лист № 49-121 від 16.06.2020 року про розгляд справи за відсутності представника, в якій секретар Опікунської ради Кондрашов В. зазначає про те, що заявникові [PERSON] Опікунською радою було направлено рекомендованим листом перелік документів, які йому необхідно подати до Опікунської ради для підготовки подання про його можливість виконувати обов`язки опікуна над її матір`ю [PERSON] , в разі визнання останньої недієздатною особою. Однак [PERSON] документи для підготовки відповідного подання до Опікунської ради не подавав. (а.с. 36, 37) Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАГС Радянського РВК м. Києва від 23.06.1982 року, актовий запис № 344. (а.с. 6). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи з 01.01.2004 року довічно, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 8, 10) За даними Довідки, виданої Київською міською психоневрологічною лікарнею № 2 від 22.05.2019 року, [PERSON] , 1946 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на диспансерному нагляді психіатра з 1982 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. (а.с. 9) Згідно із Висновком судово-психіатричної експертизи від 30.04.2020 року № 225, проведеної відносно [PERSON] Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді «Параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект»; [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] потребує встановлення над нею опіки. (а.с. 31-32) Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не підготовлено подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] з огляду на те, що заявником не було подано до Органу опіки та піклування необхідний пакет документів, про що Органом опіки та піклування було повідомлено письмово [PERSON] . Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2, ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України). Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, визнання особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 225 від 30.04.2020, суд приходить висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Дана норма кореспондується з нормами цивільного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання можуть вирішуватися в одному провадженні. Згідно із ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За приписами ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Крім цього, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999, унормовано, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ч. 1 ст. 62 Цивільного кодексу України). Стаття 300 Цивільного кодексу України передбачає встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення опікуном [PERSON] над недієздатною [PERSON] , [INFO] , оскільки Органом опіки та піклування не надано до суду подання про можливість призначення такого опікунства, ураховуючи, що [PERSON] не надавав до Органу опіки та піклування витребовуваних Органом документів для вирішення питання опікунства. Таким чином у порядку статті 65 ЦК України, до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , опіка підлягає здійсненню Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 року № 3, роз`яснено судам, що за загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним. У тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним. Аналізуючи письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає. Висновок судової експертизи узгоджується з матеріалами справи. За таких обставин, є підстави визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку: с. Михайлівка, Михайлівського району, Приморський край, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , - недієздатною. З огляду на викладене за наслідком судового розгляду суд прийшов висновку, що заява про визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованою, з урахуванням пояснень заявника, викладених у заяві, які знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнаються судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність психічного захворювання у [PERSON] , внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заявлені вимоги в частині визнання особи недієздатною підлягають задоволенню. При розгляді цієї справи судом дотримано справедливий баланс між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, відсутні свавільні дії та втручання державних органів, на чому наголошено Європейським судом з прав людини у рішенні «Лазоріва проти України» від 17.04.2018. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення у два роки. За правилом ч. 7 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи (ч. 8 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України). Порядок та підстави скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності особи врегульовано у ч. 4 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 39, 40, 58, 60, 62 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 263- 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial