Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] В обґрунтування заяви зазначив, що 05 лютого 2016 року померла його мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № 1070 від 06 лютого 2016 p., виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. У звязку із смертю його матері, відкрилася її спадщина. На виконання вимог діючого законодавства, що регулюють спадкові відносини, а саме ст. 1269 ЦК України, він, як спадкодавець відповідно до ст. 1222 та ст. 1261 ЦК України, звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Оскільки, відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, то, відповідно, оформлення права на спадщину, яка відкрилася в Жовтневому районі (вул. Вишнева, 41 м. Запоріжжя) відноситься до компетенції Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області. До складу спадкового майна спадкодавця входить нерухоме майно - житловий будинок № 41 по вул. Вишнева, м. Запоріжжя. В ході оформлення права на спадщину, приватним нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючих документах на зазначений будинок допущена помилка. А саме: у свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданого померлій Запорізьким міським комунальним господарством № 434 від 18 квітня 1979 року прізвище власника будинку по вул. Вишневій, 41, м. Запоріжжя записано як дівоче [PERSON], що не збігається із шлюбним прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть: [PERSON]. Відповідно до довідки з бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований в м. Запоріжжя по вул. Вишневій № 41 зареєстрований в бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] за реєстровим № 1385 від 20 квітня 1979 року. Відповідно до свідоцтва про народження УБ № 378651, виданого Сташиським рай бюро ЗАГСу, дівоче прізвище його матері було [PERSON], яка народилася 11 листопада 1940 року. Після укладення шлюбу з його батьком, прізвище його матері змінилося з «Купрієвої» на «Дрига», що підтверджується витягом № 00010645006 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, виданим 19.06.2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції щодо підтвердження дошлюбного прізвища спадкодавця, де зазначено, що за актовим записом № 1575 від 17 жовтня 1967 року Орджонікідзевським відділом дРАЦС було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу у подружжя - «Дрига». За актовим записом № 203 від 06.03.1975 року Жовтневим відділом дРАЦС шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище матері залишилось «Дрига». Таким чином, при видачі свідоцтва про право власності на житло (житлового будинку по вул. Вишнева, 41 м. Запоріжжя), міським комунальним господарством Запорізької міської ради прізвище його померлої матері неправильно було зазначено замість шлюбного - «Дрига», було вказано дівоче прізвище - «Купрієва». Така не відповідність не дозволяє закінчити оформлення документів та здійснити ним, як спадкоємцем право на спадщину - прийняти спадщину. Тому, приватний нотаріус не може оформити право на спадщину, оскільки свідоцтва про право власності на житло є правовстановлюючим документом, який підтверджує склад спадкового майна. [PERSON] нього, ще одним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] є її онука - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: Російська Федерація, Смоленська область, Велижський район, м. Велиж, вул. Красинець, буд. 75. Відповідно до довіреності від 09.06.2016 року він уповноважений на представлення інтересів [PERSON], в тому числі, з питань вчинення юридичних дій, повязаних з оформленням права на спадщину після померлої 05 лютого 2016 року [PERSON]. Він, як спадкоємець та уповноважений від імені іншого спадкоємця, звернувся із заявою до державного реєстратора про реєстрацію права власності на спадкове майно - житловий будинок № 41 по вул. Вишнева в м. Запоріжжі, але йому було відмовлено у реєстрації права власності через невідповідність прізвища матері, зазначеного у Свідоцтві про право власності на будинок «Купрієва» з прізвищем у свідоцтві про її смерть «Дрига». На підставі вищевикладеного просить суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок № 434 від 18 квітня 1979 року на будинок по вул. Вишнева, 41 в м. Запоріжжі, [PERSON]. Ухвалою суду від 20.12.2018 року відкрито провадження за вищевказаною справою та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.02.2019 року. У судове засідання заявник [PERSON] не з*явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи, Виконавчий комітет Запорізької міської ради у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Водночас, діючий\~ЦПК України\~передбачає обовязкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України\~- зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». [PERSON] цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами, вивченим в судовому засіданні, а саме: -свідоцтвом про право власності на житловий дубинок № 434 від 18.04.1979 року (а.с. 7-8); -рішенням про відмову у державній реєстрації права власності № 44268664 від 27.11.2018 року (а.с. 10); -витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010645006 від 19.06.2012 року (а.с. 14-15); -свідоцтвом про народження [PERSON] серії УБ № 378651 (а.с. 16); -свідоцтвом про народження [PERSON] серії IV ЖД № 473164 виданого 30.08.1989 року (а.с. 17); -свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-ЖС № 349138 виданим 06.02.2016 року. З урахуванням нданих суду документів, а також, що встановлення факту належності свідоцтва про право власності № 434 від 18 квітня 1979 року на житловий будинок по вул. Вишнева, 41 в м. Запоріжжі, [PERSON], необхідно заявникові [PERSON] для подальшого оформлення спадщини після померлої [PERSON], суд, враховуючи вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про підтвердження, що вищезазначене свідоцтво про право власності належить [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved