Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності її померлому чоловікові -[PERSON] свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 395396 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 20.07.2017 року. В заяві заявниця зазначає, що її чоловік [PERSON] 21.11.2014 року був взятий на облік, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичних операцій, і як пенсіонер, був взятий на облік до Гуляйпільського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, та отримував пенсію в м. Гуляйполе. 27.06.2017 року [PERSON] помер. Після його смерті, 20.07.2017 року, заявниця звернулася до Гуляйпільського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату допомоги на поховання чоловіка та виявилось, що у свідоцтві про смерть та витязі з Державного реєстру прізвище померлого значиться як: «Щербіна», а у пенсійній справі - «Щербина». Причиною вказаних розбіжностей в документах, є помилка, яка була допущена при перекладі написання прізвища з російської мови на українську. Факт належності правовстановлюючих документів необхідний заявнику для отримання допомоги на поховання. В судове засідання заявник не з'явилася, подала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, підтримала заяву, просить її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Гуляйпільського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, до суду не з'явився, надали суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Проти встановлення даного факту не заперечують. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 21.11.2014 року був взятий на облік, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичних операцій, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Гуляйпільської РДА від 21.11.2014року № [NUMBER] (а.с.16). Як пенсіонер, останній був взятий на облік до Гуляйпільського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію в м. Гуляйполе. 27.06.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС № 395429, виданим Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 01.08.2017 року ( а.с. 9). Після смерті чоловіка, 20.07.2017 року, заявниця звернулася до Гуляйпільського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату допомоги на поховання чоловіка. Однак при перегляді документів було виявлено розбіжності в написанні прізвища померлого у свідоцтві про смерть та витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності померлому вказаних документів ( а.с.21-22). Що написання прізвища як «Щербіна» є опискою, і свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть належить саме йому, підтверджується паспортом серії ВЕ № 852266, виданим Вугледарським МВ УМВС України в Запорізькій області 16.07.2002 року, де вказано російською, що «[PERSON], [INFO], уроженец [INFO]» ( а.с. 17). Встановити факт належності в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням заявник не має змоги. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт належності свідоцтва про смерть та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання [PERSON], оскільки відповідно до ст.256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа через помилку у написанні імені, по-батькові або прізвища в одному із правовстановлюючих документах, якщо така помилка вже не може бути виправлена органом, який видав документ. За таких обставин, на підставі ст. ст. 234-235, 256 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved