Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1996 року, виданого Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу згідно з розпорядженням від 11 грудня 1996 року № 1911 на квартиру [ADDRESS] . Заявник [PERSON] просить розглянути справу без її участі, заву підтримує просить задовольнити, про що надала письмову заяву. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , представник заінтересованої особи Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради просять розглянути справу без їх участі, про що надали письмову заяву. Представник заінтересованої особи ПрАТ «АвтоКрАЗ» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1996 року, виданого Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу згідно з розпорядженням від 11 грудня 1996 року № 1911 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частині кожному. 06 вересня 1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024445315 від 05.11.2019 року. 09 вересня 2002 року [PERSON] подарував належну йому 1/3 частину квартиру [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченим 09 вересня 2002 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіною Л.О. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на квартира [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про право власності на житло від 11.12.1996 року, допущено помилку, а саме у написанні прізвища заявника до державної реєстрації шлюбу помилково зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відомостями щодо реєстрації за адресою: [ADDRESS] , родинними стосунками з співвласниками. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved