Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Заявник головний лікар КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської\~обласної ради» [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд примусового госпіталізувати до стаціонару [PERSON], строком на 6 місяців до стійкого знебацилення, посилаючись на ухилення останнім від лікування, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] взятий на диспансерний облік в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» у м. Кривому Розі з 08.01.2019 р. з діагнозом: ВДЬБ (08.01.2019) верхньої частки лівої легені (інфільтративний) Деструкція (-) МБТ (+) Мазок (-) МГ (+) Ріф. (+) Культура (0) Резистентність (0) Гістологія (0) Категорія 1 Когорта 1 (2019). Від лікування хворий ухиляється. Неодноразово викликався дільничною службою диспансеру для госпіталізації до профільного відділення, 09.01.2019 р. направлено листа до Довгинцівського відділення поліції з метою залучення до лікування. Таким чином, вільно пересуваючись містом та не отримуючи належного лікування, [PERSON] будучи хворим на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, тому заявник просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за участю заявника та представника особи щодо якої подано заяву. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року доручено Першому криворізькому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, призначити адвоката для участі в справі в якості представника особи, щодо якої розглядається питання, повязане з примусовою госпіталізацією до протитуберкульозного закладу. В судовому засіданні представник заявника на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в заяві. Представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, ухвалу суду від 18.02.2019 року про призначеного представника не виконано. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Так, згідно частини 1 статті 345 ЦПК України, справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], знаходиться на обліку в Комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: ВДЬБ (08.01.2019) верхньої частки лівої легені (інфільтративний) Деструкція (-) МБТ (+) Мазок (-) МГ (+) Ріф. (+) Культура (0) Резистентність (0) Гістологія (0) Категорія 1 Когорта 1 (2019), у звязку з отриманням результату аналізу мокротиння молекулярно-генетичним методом GenXpert від 04.01.2019 р. № 79: МБТ низький, R стійкий, переведений до категорії 4, діагноз: РіфТБ (15.01.2019) верхньої частки лівої легені (інфільтративний) Деструкція (-) МБТ (+) Мазок (-) МГ (+) Ріф. (+) Культура (0) Резистентивність (0) Гістологія (0) Категорія 4 (зВДТБ) Кагорта 1 (2019) (а.с. 7 висновок ЛКК, а.с. 4 виписки з медичної картки). [PERSON] неодноразово викликався дільничною службою диспансеру для госпіталізації до профільного відділення Комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», але на виклики не з'являвся. 09 січня 2019 року направлено листа до Довгинцівського ВП КВП з метою до залучення до лікування [PERSON] Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 5 липня 2001 року № 2586-III, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. За статтею\~53\~Закону України\~«Основи законодавства\~України про\~охорону здоров'я»\~від 19 листопада 1992 року № 2801-XII, з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. На підставі частин 1-3 статті 346 ЦПК України, розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Аналізуючи вищевикладені\~доводи,\~беручи до\~уваги всі\~встановлені судом\~факти і\~відповідні їм\~правовідносин,\~належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~у їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~часткового задоволення\~заявлених вимог, оскільки [PERSON] є хворим на туберкульоз, форма якого є заразною для оточуючих, що в свою чергу становить епідеміологічну загрозу для населення, ухиляється від лікування, у зв'язку із чим, виникла необхідність у його примусовій госпіталізації до Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Разом з тим, вимога про примусову госпіталізацію строком на 6 місяців не відповідає вимогам частини 3 статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», тому суд вважає необхідним ухвалити рішення про примусову госпіталізацію строком на 3 місяці, розяснивши представнику заявника про право в разі необхідності звернення до суду з заявою про продовження строку примусової госпіталізації хворої з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цієї хворої. Рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до протитуберкульозного закладу, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації на встановлений законом строк. Судові витрати відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial