Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 28.03.2018 року з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначила, що 23.01.2001 року їй було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], площею 3, 78 гектара на території Кілійської міської ради. Як вказує заявник в державному акті по батькові вказано заявника як - «[PERSON]», хоча в паспорті громадянина України по батькові зазначено як - «[PERSON]». Виявивши помилку заявник звернувся до відділу у Кілійському районі Головного територіального управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням щодо виправлення помилки у вищезазначеному державному акті, однак їй було відмовлено, та рекомендовано звернутись до суду. На підставі вищезазначеного заявник просить суд, встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого 23.01.2001 року Кілійською районною радою Кілійського району Одеської області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Відділу у Кілійському районі Головного територіального управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнав у повному обсязі. В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] був зареєстрований 13.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 14 від 13.02.2010 року, /а. с. 8/. З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 23.01.2001 року, на підставі рішення XVIII сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 грудня 2000 року № 170 - XXIII-18 вбачається, що «[PERSON]», яка мешкає в м. Кілія Кілійського району Одеської області, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 78 гектарів, в межах згідно з планом, розташовану на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, /а. с. 4/. Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] виданого 16.03.2010 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області встановлено, що [PERSON], народилась [INFO] року в м. Кілія Одеської області, /а. с. 5/. Згідно повідомлення відділу у Кілійському районі Головного територіального управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. № 230/138-18 від 26.02.2018 року встановлено, що у зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому з 01.01.2013 року органи Дерземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. В свою чергу, а ні Конституцією України, а ні законами України не передбачено виправлення помилок в Державних актах на землю, /а. с. 9-10/. Відповідно до листа відділу у Кілійському районі Головного територіального управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. № 127/108-18 від 12.04.2018 року встановлено, що державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] виданий на ім'я «[PERSON]», /а. с. 21/. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 294 Цивільного кодексу фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537, втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 -5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт задовольняє заяву.

Outcome: approved