Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Заявник звернувся до Михайлівського районного суду з заявою про визнання фізичної особи [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи: органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради Запорізької області. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [PERSON], [INFO], є її сином, який 26.12.1997 року, був визнаний інвалідом дитинства з діагнозом ДЦП І ступеня. Крім того, син неодноразово проходив курс лікування у Запорізькій ДОЛ. З дитинства [PERSON] проживає з заявником й страждає на важке психічне захворювання. Зокрема не в змозі розмовляти, писати, працювати, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. 23.12.2014, сину встановлено першу групу інвалідності «А». В наслідок хронічного психічного розладу, син не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, через що його слід визнати недієздатним й у відповідності до положень ст.ст.58 та 60 Цивільного кодексу України призначити заявника опікуном. Необхідність судового рішення, обумовлена потребою для призначення пенсії. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги з підстав, викладених у заяві. В якості обґрунтування своїх доводів, заявник надав суду: · світлокопію свого паспорта (а.с.3-4); · світлокопію паспорта [PERSON] (а.с.5); · світлокопію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6); · довідку про склад сімї (а.с.7, 8); · світлокопію довідки МСЕК серії АВ № 0296126 (а.с.9); · світлокопії довідок до акту МСЕК (а.с.10); · світлокопію першої пятої сторінок трудової книжки заявника (а.с.11 12); Представник ради опіки та піклування Михайлівської селищної ради в судове засідання не зявився, однак надав суду подання, яка містить клопотання про задоволення вимог заяви у повному обсязі. У відповідності до положень ст.169 ЦПК України, судом прийнято рішення про можливість розгляду заяви за відсутності представника Михайлівської селищної ради. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, суд вважає, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: · в судовому засіданні встановлено, [PERSON], [INFO], визнаний інвалідом дитинства з діагнозом ДЦП І ступеня; · відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; · згідно акту № 221 проведеної судової психіатричної експертизи [PERSON], [INFO], виявляє ознаки тяжкої розумової відсталості у ступеню різко вираженої імбецильності в наслідок органічного враження головного мозку (дитячій церебральний параліч), епісідром у анабезі. Під час дослідження на фоні розсіяної неврологічної симптоматики, виявлено: не зосередженість, недорозвиток мовлення, мислення, інтелекту, недоступність абстракцій, механічна память, примітивність емоцій, незграбність, нерозвиненість читання, письма, рахунку, безпомічність, пасивна підпорядкованість, навіюваність, відсутність галюцінаторно-бредових переживань й критики до свого стану. Ступень наявних порушень така, що позбавляє його спроможності усвідомлювати значення своїх дій й керувати ними; · таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] та встановлення над ним опіки. Судові витрати, згідно ч.2 ст.240 ЦПК України, підлягають віднесенню на рахунок держави.

Outcome: approved