Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій вказала, що 10 липня 2000 року нею було отримано державний акт серії ІІІ - ОД № 005879 на право приватної власності на землю. Заявник в заяві пояснює, що в Державному акті за право власності на земельну ділянку, який їй виданий Кілійською міською радою 10.07.2000 року, вона виявила помилку в написанні свого прізвища, а саме - замість прізвища «Сітнікова», як записано в паспорті заявника, зазначено «Ситникова». На підставі викладеного заявник просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - державного акту серії ІІІ - ОД № 005879 на право приватної власності на землю, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською радою. Заявник в судове засідання не з'явилась, але в матеріалах справи міститься клопотання заявника про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Кілійської міської ради в судове засідання не з'явився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги заявника визнав повністю. В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянки України [NUMBER], виданим 21.07.2005 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявник є «[PERSON]», [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 5/. З державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 005879, виданого 10 липня 2000 року на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів від 27 квітня 2000 року № 128, вбачається, що «[PERSON]» передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 86 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved