Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, із заявою, в якій просить суд: встановити факт народження дитини жіночої статі [INFO] у м. Донецьк, матір'ю якої є [PERSON], [INFO], громадянка України, уродженка м. Києва, Україна, батьком якої є [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець м. Донецьк, Україна. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є рідною тіткою [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Донецьк. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для реєстрації народження відповідно до п. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України. Для реєстрації у законному порядку факту народження дитини, вона звернулася до Відділу ДРАЦ Дніпровського району м. Києва, де їй повідомили у письмовій формі про відмову у реєстрації народження дитини, у зв'язку з тим, що надане їй лікарське свідоцтво про народження не є документом, виданим українським органом охорони здоров'я та не відповідає формі, яка визначена українським законодавством. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує і заперечень не має. Уповноважений представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про шлюб, 28 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. 16 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. [INFO] у м. Донецьк народилася дівчинка, матір'ю якої записана - [PERSON], батьки дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 52/60 від [INFO], виданого лікарем [PERSON] Донецького клінічного територіального медичного об'єднання Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки. В подальшому, заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з метою проведення державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] у [PERSON]. Відповідно до відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 04 лютого 2017 року, заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження на підставі пред'явлених документів відмовлено, оскільки медичний документ, наданий для підтвердження факту народження дитини, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/130. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видане органами на території м. Донецьк, Медичне свідоцтво про народження, не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що створює перешкоди та робить неможливим державну реєстрацію народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження [INFO] у сестри заявника [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] дитини - дівчинки, в м. Донецьк, Україна, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянки України. Враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заяви щодо встановлення факту народження дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved