Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прохала суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року, виданого Відділом приватизації житла та зареєстрованого Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 29.01.1999 року у реєстровій книзі за № 126-17083, що посвідчує право приватної спільної сумісної власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що вона, [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] , прийняла участь у приватизації квартири [ADDRESS] , внаслідок чого Відділом приватизації житла м. Полтави їм було видане Свідоцтво про право власності на житло від 29 січня 1999 року, про те, що вказана квартира їм належить на праві спільної сумісної приватної власності. Згідно свідоцтва про народження та паспорта громадянина України її ім`я зазначено « [PERSON] ». Прізвища, ім`я та по батькові матері [PERSON] та брата [PERSON] у вказаному Свідоцтві зазначені вірно, однак її ім`я зазначене з помилкою, а саме замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », тобто її ім`я у Свідоцтві не збігається з ім`ям ані у паспорті, ані у свідоцтві про народження. З метою виправлення вказаної невідповідності вона звернулася до Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, яке листом від 13.03.2019 р. №Х01-05/01,1-12/225 рекомендувало звернутися за встановленням факту належності їй правовстановлюючого документу до суду. Заявник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення заяви, а також зазначили, що [PERSON] дійсно є співвласником квартири за адресою [ADDRESS] . Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по - батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 29 січня 1999 року, виданого відділом приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради на підставі розпорядження (наказу) від 29.01.1999 року №48, у вказаному правовстановлюючому документі вказані дані власників квартири загальною площею 66,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належать на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Із ксерокопії паспорта серії [NUMBER] , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 16 березня2009 року, вбачається, що заявник по справі - [PERSON] , народилася [INFO] в м.Полтава, була зареєстрована в [ADDRESS] , з 30.05.2000 року по 07.04.2015 (а.с.3-6). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області підтверджується, що [PERSON] , народилась [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Заявник [PERSON] позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1999 року, оскільки в ньому вказано співвласником квартири [PERSON] , у той час як у свідоцтві про народження та паспорті ім`я особи зазначено як [PERSON] . На звернення до відповідних органів -управління майном комунальної власності міста щодо виправлення технічної помилки у правовстановлюючих документах на нерухоме майно заявнику повідомлено про відсутність повноважень виправити помилку, яка була зроблена при видачі свідоцтва на право власності на житло від 29.01.1999 року (а.с.9). Оскільки ім`я заявника у правовстановлюючому документі на згадану квартиру не збігається з її ім`ям у свідоцтві про народження та паспорті, суд вважає за можливе встановити факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло. Таким чином, проаналізувавши та дослідивши у сукупності надані заявником докази, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні ім`я в свідоцтві про право власності на житло та документах, які посвідчують її особу, не може розпоряджатися правом власності на нерухоме майно та в повному обсязі реалізувати свої права як власника, а тому суд дійшов до висновку, що заява в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved