Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що їй та її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації при ВАТ «Грона» с. Ламбрівка 29 травня 1998 року на підставі розпорядження № 24 від 29 травня 1998 року, власниками якого зазначені російською мовою « [PERSON] , [PERSON] ». Разом з тим, прізвище заявника та її чоловіка у всіх документах значиться як « [PERSON] ». При звернені до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , який належав на праві приватної спільної часткової власності її чоловікові [PERSON] , померлого [INFO] заявнику було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в документах, зокрема у Свідоцтві про право власності на житло, виданого органом приватизації при ВАТ «Грона» с. Ламбрівка 29 травня 1998 року власником 1/2 (одну другу) частки якого зазначений « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть прізвище ім`я по батькові записано « [PERSON] ». У зв`язку з цим, заявник в судовому порядку просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації при ВАТ «Грона» с. Ламбрівка 29 травня 1998 року на підставі розпорядження № 24 від 29 травня 1998 року, власниками якого зазначені російською мовою « [PERSON] , [PERSON] » - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву. В зв`язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов`язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що заявнику [PERSON] та її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS] виданий на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації при ВАТ «Грона» с. Ламбрівка 29 травня 1998 року на підставі розпорядження № 24 від 29 травня 1998 року, власниками якого зазначені російською мовою « [PERSON] , [PERSON] » (а.с. 9). З заявою про виправлення помилки у вищевказаному свідоцтві заявник звернулася до ПрАТ «Грона», але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 6.01.1998 року прізвище ім`я по батькові заявника « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області 08.06.2015 року прізвище ім`я по батькові спадкодавця записано « [PERSON] » (а.с. 7). Постановою державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 03.04.2018 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , який належав на праві приватної спільної часткової власності її чоловікові [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 13). Згідно письмових показів свідків [PERSON] та [PERSON] , мешканців с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та сама особа (а.с. 26-29). Факт, про встановлення якого просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй право оформити спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved