Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, вказавши заінтересованоюособою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 08.07.2015 року померла її свекруха [PERSON], після чого відкрилась спадщина зокрема і на земельну ділянку площею 1,55 га, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №069896 від 03.03.2004 року. Ще за життя 26.04.2011 року [PERSON]. П. склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину [PERSON], який 24.09.2015 року помер. Оскільки за життя [PERSON] не склав заповіту, після його смерті відкрилася спадщина за законом. Вона, заявниця є дружиною померлого [PERSON], а заінтересована особа [PERSON] є донькою померлого, таким чином вони є спадкоємцями за законом до майна померлого 24.09.2015 року [PERSON], а також, враховуючи положення ст.1276 ЦК України, спадкоємцями в порядку спадкової трансмісії до майна померлої 08.07.2015 року [PERSON]. Вона, заявниця звернувшись до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення спадкового майна, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 1,55 га, що розташована в межах Звенигородського району Черкаської області, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище спадкодавця [PERSON] зазначено як «Гранківська». Заявниця просить: -встановити факт належності померлій 08.07.2015 року [PERSON] [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ОК №344989, видане 10.07.2015 року виконавчим комітетом Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області) Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №069896, виданого 03.03.2004 року Звенигородською районною державною адміністрацією Черкаської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №9254. Заявниця [PERSON] надала клопотання про слухання справи у свою відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надала клопотання про слухання справи у свою відсутність, заявлені вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Встановлено, що згідно свідоцтву про смерть серії І-ОК №344989, виданого 10.07.2015 року виконавчим комітетом Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, 08.07.2015 року померла [PERSON] віці 79-ти років, про що складено актовий запис №23, (а.с.12). Згідно заповіту, посвідченого 26.04.2011 року секретарем виконкому Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №8, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму сину, [PERSON] (а.с.18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до якої з-поміж іншого майна увійшла земельна ділянка загальною площею 1,55 га, що розташована в межах Звенигородського району Черкаської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництво, кадастровий номер земельної ділянки 7121283600:04:001:0131, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №069896, виданого 03.03.2004 року на підставі розпорядження Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №254 (а.с.21). Згідно свідоцтву про смерть серії І-ОК №352946, виданого 24.09.2015 року виконавчим комітетом Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, 24.09.2015 року помер [PERSON] у віці 56 років, про що складений актовий запис №27, (а.с.13). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, утому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявниця по справі, [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БК №412984, виданого 10.09.1981 року Центральним палацом одруження міста Києва (а.с.19), а заінтересована особа [PERSON], яка після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК №025787, виданого 02.06.2006року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №675, - є донькою померлого (а.с.20). Заявниця по справі [PERSON], заінтересована особа по справі [PERSON], є спадкоємцями за законом до майна померлого 24.09.2015 року [PERSON], а також, враховуючи положення ст.1276 ЦК України, спадкоємцями в порядку спадкової трансмісії до майна померлої 08.07.2015 року [PERSON] - копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.10.2015 року №41800280 (а.с.23). Згідно листу-відмови №812/01.16 від 17.11.2016 року приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу [PERSON], заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 1,55 га, що розташована в межах Звенигородського району Черкаської області, оскільки у свідоцтві про смерть серії І-ОК №344989 прізвище померлої [PERSON] записано як «Гранковська», в той же час у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧР №069896 від 03.03.2004 року, її прізвище зазначено як «Гранківська» (а.с.25). Згідно Експертного висновку №056/568-а/2 від 07.10.2016 року Українського бюро лінгвістичних експертиз, у практиці лінгвістичних експертиз відомі численні випадки орфографічного розподібнення прізвищ із суфіксами -івський, -овський, спричиненого відмінностями правил міжмовного (україно-російського) перетворення, що діяли в минулому в Українській PCP і діють сьогодні в Україні. Як зазначає правописний довідник, «українські прізвища на -івський передавалися російською мовою здебільшого через -овский, рідше через -евский». При зворотному перетворенні російського запису в українське прізвище часто фіксувалося з суфіксом -овський, -евський. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного записи прізвища українською мовою [PERSON], [PERSON] (Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 909849 від 03.04.2007 року, свідоцтво про смерть, запис [PERSON]; свідоцтво про смерть, запис [PERSON]; свідоцтво про народження, запис [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; паспорт, запис [PERSON]) та [PERSON], [PERSON] (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧP №069896 від 03.03.2004 року, запис [PERSON]), а також запис російською мовою [PERSON], [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу, запис [PERSON], [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.24). Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті . У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Відповідно до пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Встановлення факту належності померлій [PERSON], правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №069896 від 03.03.2004 року на земельну ділянку площею 1,55 га, є необхідним, для подальшого отримання заявницею у встановленому законодавством порядку свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. Оцінюючи здобуті докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, а заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що при написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на земельну ділянкубула допущена помилка, іншого порядку виправлення вказаної помилки не передбачено, спір про право з третіми особи на вказануземельну ділянку відсутній, суд вважає за можливе заяву задовольнити.

Outcome: approved