Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. В обґрунтування вимог вказав, що [INFO] в м.Донецьк померла його мати - [PERSON] , 1930 року народження, що підтверджується свідоцтвом про її смерть та довідкою про причину смерті, виданими органами самопроголошеного утворення Донецької Народної Республіки, яке діє на тимчасово окупованих територіях України. Оскільки свідоцтво про смерть, видане не державним органом на тимчасово окупованій території, будь-яких правових наслідків не створює і не надає можливості здійснити реєстрацію смерті в державному органі та отримати свідоцтво про смерть українського зразка, заявник просить суд встановити факт смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Донецьк. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами. Заінтересована особа Мирноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків), будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Вислухавши пояснення заявника та надавши оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з такого. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015 та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006року. Згідно вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000року №52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що заявник є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.9). На підтвердження смерті матері заявником надано лікарське свідоцтво про смерть №84, видане 13.08.2021 Центром первинної медико-санітарної допомоги №12 м.Донецька, та довідку про причину смерті [PERSON] , форма яких не відповідає встановленій формі документів відповідно до законодавства України. Згідно вказаних документів, виданих органом самопроголошеного утворення Донецької Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України (Пролетарським відділом запису актів цивільного стану), смерть [PERSON] , [INFO] , настала вдома за адресою: [ADDRESS] від хронічної серцевої недостатності 3 ст., атеросклеротичного кардіосклерозу, у віці 91 рік (а. с. 12). Згідно свідоцтва про захоронення, мати заявника 15.08.2021 [PERSON] похована 15.08.2021 на кладовищі сел.шахти «6 Капітальна» у м.Донецьк, що було підтверджено в судовому засіданні самим заявником (а.с.13). Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт - рішення, документ, видані органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. У той же час статтею 22 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Разом з тим держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. У відповідності до статті 5 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» для забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях органи державної влади та їх посадові особи, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вживають заходів для захисту прав і свобод цивільного населення. Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Встановлення зазначеного факту має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у інший законний спосіб зареєструвати смерть особи, яка померла на тимчасово окупованій території, аніж шляхом встановлення факту смерті в судовому порядку, суд, виходячи з ключових інтересів заявника, вважає за необхідне заяву задовольнити. Обставин, які б викликали сумнів у доведеності факту смерті матері заявника на тимчасово окупованій території, судом не встановлено.

Outcome: approved