Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання свого сина [PERSON] . безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви зазначила, що з 2011р. її син пішов з дому та не повернувся, де він перебуває, проживає або працює їй невідомо. Хоча відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак за вказаною адресою останній не проживає, комунальні послуги не сплачує. Встановлення факту безвісно відсутнім [PERSON] заявнику необхідно для того, щоб зняти його з реєстрації в зазначеній квартирі для отримання субсидії. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Повноважний представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог заявника не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч.3 ст.43 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу вказаних норм вбачається, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.6). Наведене також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», згідно якого [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Як стверджує заявник, починаючи з 2011 року її син [PERSON] не повертався додому. Наведене також підтверджується сукупністю доказів, які наявні у матеріалах справи, зокрема, відповідно до актів МКП «Житлкомсервіс» від 24.05.2018р. та 20.03.2019р. [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає (а.с.8,43). Окрім цього, згідно довідки Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] розшукується Калинівським відділом поліції ГУНП в Вінницькій області, як особа яка переховується від суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (а.с.33). Згідно довідки Калинівського відділу поліції ГУНП в Вінницькій області вбачається, що на даний час місцезнаходження [PERSON] не встановлено (а.с.34). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів відносно [PERSON] інформація відсутня (а.с.38). Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є рідною донькою заявниці. Стверджує, що брат [PERSON] 4 роки назад телефоном вітав її з днем народження, з тих пір вона його не бачила та не чула, на даний час його місцезнаходження їй невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є сусідкою заявниці. Стверджує, що [PERSON] проживає сама, її сина вона ніколи не бачила та не чула. Відповідно до вимог ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Враховуючи те, що згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів відносно [PERSON] інформація відсутня з 01.01.2017р., то безвісно відсутнім його слід визнати з цього часу. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності і ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved