Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що вона є падчеркою [PERSON], яка померла [INFO] р. в м. Сорокино Луганської області, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № 344 від 08 листопада 2014 року. В неї є в наявності свідоцтво про смерть, видане 07.11.2014 року Краснодонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби у Луганській області. Але згідно відповіді від 05.01.2018 року № 03/17.1.20 Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції їй повідомлено, що свідоцтво, видане 07.11.2014 року являється недійсним та смерть [PERSON] не зареєстрована в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Їй було розяснено, що рішення суду про встановлення факту смерті є єдиною підставою для державної реєстрації смерті. [PERSON] являлась дружиною її батька, а їй мачухою та 13.03.2012 року склала заповіт на її імя, яким заповідала їй все своє майно, тому вона змушена звертатись до суду для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. З питанням встановлення факту смерті [PERSON] вона звертається вперше. Просить суд встановити факт смерті її мачухи, [PERSON], [INFO], місце смерті Україна, Луганська область, м. Сорокине, яка настала [INFO] року внаслідок хронічної серцевої недостатності ІІІ, дифузного кардіосклерозу. Згідно заяви, заявник [PERSON] просить суд розглядати справу без її участі (а.с.2) Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.18). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON], [INFO] внаслідок хронічної серцевої недостатності ІІІ, дифузного кардіосклерозу, у віці 86 років, що підтверджується доданими до заяви лікарським свідоцтвом про смерть № 344 від 08.11.2014 року (а.с.8). 13.03.2012 р. складено заповіт [PERSON] на імя [PERSON] (а.с.11). Листом від 05.01.2018 року за № 03/17.1-28 Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив заявнику у реєстрації смерті [PERSON], оскільки для реєстрації смерті предявлені документи, які не відповідають вимогам законодавства України. За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], яка померла [INFO] року не виявлено (а.с.14-16). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України,Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05 листопада 2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть № 344 від 08 листопада 2014 року , яке було видане в Комунальній установі «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Краснодона» Луганської області разом з довідкою про причину смерті не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] в м. Сорокине Луганської області підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами, зокрема, копією медичного свідоцтва про смерть (а.с.8), довідкою про причину смерті (а.с.9). Свідоцтво про смерть [PERSON], яке було видане заявникові є недійсним, оскільки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], яка померла [INFO] року не виявлено. Таким чином у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником.\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved