Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Заявник звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою в якій просить встановити факт народження її сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що після народження дитини вона та чоловік зареєстрували її народження у Білогорському відділі реєстрації актів цивільного стану АР Крим. Але після реєстрації народження подружжю видали свідоцтво про народження зразка Російської Федерації. В березні 2016 року заявниця звернулась до Відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з метою зареєструвати народження дитини згідно законодавства України, але останній було відмовлено в реєстрації з тих підстав, що нею не надано медичного свідоцтва про народження дитини форми 103/о, затвердженої нормами законодавства України та роз'яснено, що в її випадку підставою для реєстрації народження дитини є встановлення в судовому порядку факту її народження. Таким чином, заявниця позбавлена можливості зареєструвати народження дитини та отримати у подальшому закордонний паспорт для оздоровлення дитини за кордоном та відвідувати своїх знайомих та родичів разом з дитиною, які проживають на підконтрольній Україні території. На підставі вищевикладеного, заявники просять суд: встановити факт, що [PERSON], народився 21 листопада 2014 року в м. Сімферополь АРК від батьків: [PERSON], [INFO], та матері [PERSON], [INFO]. У судове засідання заявник не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересована особа у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заперечень не має. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2014 року, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в пологовому будинку в м. Сімферополь АРК народила дитину - сина, що підтверджується довідкою про народження. /а.с.13/ Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014р.сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявників щодо встановлення факту народження її дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Також з метою захисту прав заявниці та її дитини, суд вважає можливим відповідно до статті 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року, допустити негайне виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved