Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті, а саме просить встановити факт смерті [PERSON], місце смерті: [ADDRESS], яка настала [INFO] Мотивувала свою заяву тим, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 травня 2016 року. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться на території Луганської області за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченому Суперфін Б.М., приватним нотаріусом Лутугинського районного нотаріального округу Луганської області 20 березня 12 року за № 1071 [PERSON], заповіла [PERSON] ? частку квартир свого майна, яке належить їй на день її смерті. На початку серпня 2016 року заявник звернулась до приватного нотаріуса в м. Києві, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, свідоцтво про смерть не відповідає вимогам законодавства України, оскільки воно було видано на тимчасово окупованій території України. У зв'язку з цим наявний документ не може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для оформлення свідоцтва про право на спадщину, відповідно до заповіту. Заявник у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що заяву підтримує повністю. Заінтересована особа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлені. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані і є такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 травня 2016 року. (а.с. 8) Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться на території Луганської області за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченому Суперфін Б.М., приватним нотаріусом Лутугинського районного нотаріального округу Луганської області 20 березня 12 року за № 1071 [PERSON], заповіла [PERSON] ? частку квартир свого майна, яке належить їй на день її смерті.(а.с. 9) На початку серпня 2016 року заявник звернулась до приватного нотаріуса в м. Києві, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, свідоцтво про смерть не відповідає вимогам законодавства України, оскільки воно було видано на тимчасово окупованій території України. У зв'язку з цим наявний документ не може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням КМУ № 1085-р від 7 листопада 2014 р. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику - [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину, відповідно до заповіту. У відповідності до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Стаття 257-1 ЦПК України, особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України,- заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно викладеного та

Outcome: approved