Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, де просив встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло, яким управління житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], видане згідно з розпорядженням від 25 грудня 1996 року № 12040/1, дійсно належить [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 15.10.1996 року він зі своєю покійною дружиною, [PERSON], приватизував житло, квартиру [ADDRESS] та отримав свідоцтво про право власності на житло. У січні 2014 року він звернувся до державної реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області з метою провести державну реєстрацію права власності, але отримав відмову, оскільки його ім»я по батькові у свідоцтві про право власності на житло зазначене як «[PERSON]» не збігається з його ім»ям по батькові, вказаному у паспорті громадянина України як «[PERSON]». В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві. Представники заінтересованих осіб - КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та реєстраційна служба Кременчуцького МУЮ Полтавської області - до судового засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник заінтересованої особи управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Шаумян О.В. в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, де слухання справи просила проводити без її участі. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, вказує на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявником, згідно паспорту громадянина України, є [PERSON]. Заявник зареєстрований як проживаючий в [ADDRESS], що підтверджується відміткою у паспорті. В наданих [PERSON] документах, а саме, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідченні ветерана праці серії [NUMBER], дипломі серії [NUMBER], прізвище, ім»я та по батькові заявника співпадають із зазначеними у паспорті. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], заповненим на російській мові, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.01.1954 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, управління житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів посвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 25 грудня 1996 року № 12040/1. Згідно письмових пояснень представника УЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, виправлення по батькові заявника у правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням від 25 грудня 1996 року № 12040/1, внести неможливо. Враховуючи викладене суд вважає, що заявником [PERSON] доведено те, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло - належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, при цьому факт належності свідоцтва [PERSON] породжує юридичні наслідки і встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви.

Outcome: approved