Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати безвісновідсутнім його брата - [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що з часу народження його брат [PERSON] проживав у селі Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області, у будинку їх батьків. Одруженим він не був. Після служби в армії [PERSON] поїхав на заробітки в Росію, в Архангельську область. У 1997-1998 роках хворів на шизофренію та проходив лікування. У жовтні 2007 року [PERSON] пішов із місця проживання та більше не появлявся. Заявник звертався до Підволочиського відділу поліції із заявою щодо встановлення місця перебування [PERSON] , однак без жодних результатів. Підставою для зверненні із даною заявою в суд заявника є необхідність в оформленні опіки над майном брата, оскільки він є власником земельної ділянки. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник заяву підтримали та просили суд її задовольнити, з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Представник заінтересованої особи Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є рідним братом заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.1967р. та повідомленням Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) №306/24.11.1-07.4 від 04.03.2020р. Згідно довідки, виданої Новосільської сільської ради №168 від 27.02.2020р., [PERSON] зареєстрований та проживав у [ADDRESS] ; Як вбачається із довідки Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 19.10.2020р., в чергову частину Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, надійшла письмова заява від [PERSON] , 1967 року народження, жителя с. Гнилиці, Підволочиського району, про те, що з 2007 року, його брат [PERSON] , 1964 року народження, виїхав проживати на територію Російської федерації, та по даний час місце його перебування невідоме. Даний факт зареєстровано в ЄО №1618 від 17.06.2020 року. \~ \~ \~ \~Проведеними заходами встановити місцезнаходження останнього на даний час не представилось можливим. Згідно даних системи «АРКАН» встановлено, що останній з 01.01.2016 року по теперішній час державний кордон не перетинав. Крім цього встановлено, що [PERSON] , до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався. Проведеними заходами встановити місцезнаходження останнього на даний час (станом на 19.10.2020р.) не представилось можливим. Відповідно до довідки Новосільської сільської ради №227 від 26.03.2020р., [PERSON] , [INFO] тривалий час у селі не проживає, жодного разу із 2007 року в селі не появлявся, місце перебування останнього не відоме. Із повідомлення Підволочиського відділу ЗАГСу №306/24.11.1-07.4 від 04.03.2020р., вбачається, що актовий запис про смерть [PERSON] не виявлено. Згідно інформації КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР №03-7/3296 від 17.09.2020р., [PERSON] , [INFO] , житель с. Гнилиці, Підволочиського району, Тернопільської області за медичною допомогою до лікаря-психіатра у відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР не звертався. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду ту обставину, що [PERSON] з 2007 року до даного часу за місцем проживання не з`являвся, його місце знаходження невідоме. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов`язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Верховний Суд 22 листопада 2018 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також, судом з`ясовано, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім зумовлене необхідністю [PERSON] оформити опіку над майном брата, оскільки він є власником земельної ділянки. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , покази свідків, а також інформацію з Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, інформацію із місця проживання [PERSON] - Новосільської сільської ради, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved