Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про усиновлення малолітньої дитини. У заяві зазначила, що з 27 грудня 2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Разом з ними мешкає син чоловіка від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , якого заявник має бажання усиновити. Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2018 року визнана безвісно відсутньою. Наразі дитина мешкає разом з рідним батьком - [PERSON] та заявником - [PERSON] . З малолітньою дитиною у неї склалися дружні, сімейні та гармонійні взаємовідносини, вона піклується про неї, створює всі належні умови для її розвитку, утримує та виховує, ставиться до неї, як до своєї рідної дитини. Просила суд постановити рішення про усиновлення нею дитини - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Кременчук Полтавської області, та записати її матір`ю усиновленої дитини; внести зміни в актовий запис про народження дитини № 296 від 17 березня 2008 року, складеного Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області - у відповідності з рішенням суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву та просила задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені в ній. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи:- виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування та служби Соколова А.В. пояснила, що підтримує висновок про доцільність усиновлення малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] заявником [PERSON] . Представник заінтересованої особи:- Кременчуцького міського відділу державної реєстрації цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Борщ В. просила розглянути справу без участі представника відділу. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, представника заінтересованої особи, свідчення свідка вивчивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу України усиновлення дитини проводяться у найвищих її інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Статтею 211 СК України передбачено, що усиновителем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновителем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менше як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта, виданого 06.02.2014 р. Лубенським МВ УДМС України в Полтавській області (а.с.5), [PERSON] , народився [INFO] , що постає з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.03.2008 р. Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Тобто вік заявника та дитини, яку всиновлюють, відповідає вимогам ст. 211 СК України. З копії свідоцтва про народження дитини постає, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , зазначено: - матір`ю - [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] , [INFO] . З рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2018 року постає, що матір малолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] визнана безвісно відсутньою (а.с.16). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, з рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2018 року постає, що 22.03.2012 р. рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, місце проживання малолітнього сина сторін - [PERSON] , [INFO] визначено з батьком. Місце проживання [PERSON] з 07 березня 2012 року було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації [PERSON] не проживає з 2016 року і місце її знаходження на даний час суду невідоме. 27 грудня 2013 року між заявником [PERSON] та батьком дитини - [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області вбачається, що (а.с.3). Малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з батьком - [PERSON] та його дружиною від другого шлюбу, заявником у справі - [PERSON] однією сім`єю з грудня 2012 року. Факт проживання дитини із заявником та батьком, а також факт відсутності матері дитини - своєї рідної сестри підтвердив свідок [PERSON] у судовому засіданні. Згідно з ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Усиновлення дитини може бути проведене без згоди другого з подружжя, якщо він визнаний безвісно відсутнім, недієздатним, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до п. 8 вказаної постанови, за змістом ст. 217 СК у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов`язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. При цьому необхідно враховувати, що до набрання рішенням суду про усиновлення законної сили кожен із батьків може відкликати свою згоду незалежно від мотивів. Батько малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] надав згоду на усиновлення сина, про що свідчить нотаріально посвідчена заява від 05.03.2020 року (а.с.17). Заявник працює, матеріально і житлом забезпечена, характеризується позитивно. Має можливість забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя усиновленої дитини. Заявник обізнана зі станом здоров`я та розумовим розвитком дитини. За станом свого здоров`я заявник може бути усиновлювачем дитини, що підтверджується висновком про стан здоров`я, виданого 03 березня 2020 року Комунальним некомерційним медичним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» м. Кременчука (а.с. 18). Виконавчий комітет Кременчуцької міської Ради, як орган опіки та піклування, 23 березня 2020 року надав висновок № 01-23/10 про доцільність усиновлення, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , заявником [PERSON] (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Суд, враховуючи ставлення дитини до заявника, яка бажає її усиновити, взаємовідповідність [PERSON] , яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, що заявник опікується малолітнім [PERSON] , [INFO] з грудня 2012 року, мотиви, на підставі яких [PERSON] бажає усиновлення, можливість спільного проживання, сімейний стан та стан здоров`я, здатності забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини, а також зважаючи на згоду батька дитини на усиновлення, перебування його у зареєстрованому шлюбі із заявником, та те, що мати малолітньої дитини була визнана рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 січня 2018 року безвісно відсутньою, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність усиновлення дитини, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . Відповідно до ч.1, 4 ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Враховуючи те, що проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками, суд вважає за можливе провести усиновлення без згоди дитини. Згідно до ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Статтею 233 СК України передбачено, що на підставі рішення суду про усиновлення, в актовий запис про народження дитини, державний орган реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. У зв`язку з викладеним, необхідно внести зміни в актовий запис про народження дитини № 296 від 17 березня 2008 року, складеного Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, зазначивши у відомостях про мати - [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. На підставі наведеного,

Outcome: approved