Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина. Заявник є спадкоємцем 4-ї черги та прийняв спадщину після її смерті, оскільки [PERSON] фактично проживала с позивачем з 2007 року та до своєї смерті. Заявник та [PERSON] вели спільне господарство, у них був спільний побут, також заявник доглядав за [PERSON] під час її хвороби та провів її поховання. З приводу прийняття спадщини заявник звернувся за консультацією до державного нотаріуса та отримав роз'яснення, що необхідне рішення суду, аби заявник міг успадкувати майно, тож він звернувся до суду з вимогами, встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт постійного проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] з 05.10.2007 року по день її смерті, тобто [INFO] року. Заявник в судовому засіданні на заяві наполягав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій вказав розглядати справу без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 липня 2015 року, актовий запис № 919, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 9). Згідно листа від Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області №5784/02-14 від 19 грудня 2017 року, заявник звернувся за консультацією до державного нотаріуса та отримав роз'яснення, що необхідне рішення суду, аби заявник міг успадкувати майно Відповідно до акту від 28.12.2017 року [PERSON] з 05.10.2007 року - по [INFO] рік проживала за адресою [ADDRESS], [INFO] року була похована [PERSON] (а.с.4). Також відповідно довідки виданої виконкомом Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області від 28.12.2017 року №1861 [PERSON] від 5 жовтня 2007 року та по день смерті [INFO] року, проживала однією сім'єю разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту : родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована, встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення та від цього залежать її майнові права, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved