Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у вигляді: заборони перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] ; заборони наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] та переслідувати її у будь-який спосіб; заборони вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є власником Ѕ частки квартири по [ADDRESS] де зареєстрована та проживає. Іншим співвласником є її дочка [PERSON] . Крім цього, за вказаною адресою проживає син заявниці [PERSON] . Між нею та її сином склались неприязні стосунки через те, що останній упродовж тривалого часу зловживає спиртними напоями, як наслідок вчиняє стосовно заявниці психологічне, фізичне насильство, шляхом систематичних принижень намагається зробити її життя у житлі нестерпним. Тривалий час [PERSON] чинить стосовно [PERSON] психологічне насильство, яке проявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосовуванні сили, чиненні перешкод у користуванні житлом. Заявниця постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані, їй страшно перебувати вдома, вона боїться за своє життя та здоров`я. Неодноразово звертався у зв`язку із цим в правоохоронні органи за захистом. Фізичне насильство відображається в тому, що [PERSON] неодноразово застосовує до неї фізичну силу та погрожує. Психологічне насильство полягає в тому, що [PERSON] при щоденному спілкуванні веде себе агресивно, виражається нецензурною лайкою в її сторону, погрожує розправою, безпідставно обмежує її у користуванні власним майном, зокрема закриває на ключ, перешкоджає виходу з квартири. Зазначені обставини підтверджуються копіями відповідей на звернення з ГУ НП України в Тернопільській області, копією тимчасового заборонного припису стосовно кривдника. Зазначила, що існує ризик вчинення [PERSON] в майбутньому домашнього насильства відносно неї. Тому, враховуючи наведені обставини просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] заяву підтримали з підстав викладених у ній. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового засідання в порядку визначеному ч.9 ст. 128 ЦПК України, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Квартира [ADDRESS] належать на праві спільної часткової власності гр.. [PERSON] , яка є дочкою заявниці та [PERSON] , розмір частки яких складають Ѕ, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2015 року. В даній квартирі зареєстрований заявник [PERSON] та [PERSON] , що стверджується витягом із будинкової книги. [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . З відповіді Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 20.08.2021 року №Х-39 вбачається, що [PERSON] в період з 2019 по 2021 рік неодноразово зверталась до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про вчинення її сином [PERSON] домашнього насильства, а саме: 08.08.2021 року, 03.02.2021 року, 31.01.2021 року, 29.01.2021 року, 09.03.2020 року, 16.07.2019 року. 31 січня 2021 року органами Національної поліції було винесено терміновий заборонний припис серії АА №137105 стосовно [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно її матері [PERSON] та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 5 діб з 11 год. 10 хв. 31.01.2021 року по 11 год. 10 хв. 05.02.2021 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] , який є сином заявниці систематично зловживає алкогольними напоями, погрожує їй фізичною розправою та вчиняє психологічне насильство відносно [PERSON] , очевидцем яких вона була неодноразово. Крім цього, [PERSON] постановами Тернопільського міськрайонного суду притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення ним домашнього насильства стосовно своєї матері, а саме: -від 11 березня 2020 року, з якої вбачається, що [PERSON] 09 березня 2020 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи по [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно своєї матері [PERSON] , яке виразилось у тому, що він телефонував до неї на мобільний телефон та чинив на неї моральний і психологічний тиск, ображав її нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю. [PERSON] зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень; -від 18 травня 2020 року, з якої вбачається, що [PERSON] 28 лютого 2020 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи по [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно своєї матері [PERSON] , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск, чим довів свою матір [PERSON] до стресу. [PERSON] зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень; -від 11\~лютого 2021\~року з якої вбачається, що [PERSON] 21 січня 2021 року близько 09 год. 35 хв., перебуваючи на сходовій клітці у під`їзді будинку [ADDRESS] вчинив домашнє насильство стосовно своєї матері, а саме лігши на підлогу перед дверима квартири [ADDRESS] не випускав її з даної квартири, при цьому запхнувши цвях у замок дверей даної квартири. [PERSON] зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що [PERSON] систематично, протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її син [PERSON] , яке виражається у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні фізичної сили, обмеженні у користуванні власним майном. Внаслідок зазначених дій стосовно [PERSON] . Тернопільським міськрайонним судом виносились постанови за ст..173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладення адміністративного стягнення. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України виносився терміновий заборонний припис, а тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] у вигляді заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , заборону кривднику наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] та переслідувати її у будь-який спосіб; заборону кривднику вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони кривднику особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею. Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити шість місяців, виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження [PERSON] у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї матері [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved