Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним сина своєї дружини [PERSON],[INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що останній є з дитинства інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням. Починаючи з червня 2016 року і до теперішнього часу знаходиться на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об'єднанні «ПСИХІАТРІЯ». Зазначає, що через свою психічну хворобу, яка носить стійкий та хронічний характер, він перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, через свою хворобу він не завжди може керувати собою, розуміти значення своїх вчинків, розпоряджатися коштами, обслуговувати себе в побуті, дотримуватись загальноприйнятих правил поведінки,потребує опіки та постійного догляду та нагляду. Протягом хвороби сина дружини та після її смерті він постійно проживає з недієздатним, та також являється єдиним піклувальником та оглядальником сина дружини. Бажає захистити права недієздатного, однак не може за станом здоров'я, оскільки переніс інсульт, бути його опікуном і тому просить суд винести рішення про визнання його недієздатним з метою подальшого вирішення призначення опікуна опікунською радою та необхідністю його перебування в інтернаті. Посилається на те, що на момент проведення експертизи черговий раз перебував на лікуванні. Звертає увагу суду на те, що внаслідок свого психічного захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки у зв'язку з чим необхідно визнати його недієздатним. В судовому засіданні заявник підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворого сина дружини. Зазначає, що із-за психічного захворювання він дійсно не може розуміти наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, поводиться неадекватно, інколи безпідставно буває агресивним до нього та оточуючих. У зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду. Представник Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечує проти визнання [PERSON] недієздатним, просить заяву задовольнити. Вислухавши пояснення заявниці, представника Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації який не заперечує проти задоволення заяви та вважає за доцільне визнання [PERSON] недієздатним, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON],1955 року народження є вітчимом хворого [PERSON],1975 року народження, що підтверджується наданими суду Свідоцтвом про шлюб (а.с. 9) та копіями паспортів громадян України (а.с. 4,7). Як вбачається з матерілаів справи, [PERSON] являється з дитинства інвалідом другої групи інвалідності у зв'язку з психічним захворюванням. Згідно наданої до суду Довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5, [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], страждає на хронічний психічний розлад та перебуває під «Д» наглядом з 1994 року. Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON]. судом 24.11.2016 року було призначено відносно нього судово-психіатричну експертизу (а.с. 28-29). Як вбачається з наданого до суду Висновку судово-психіатричного експерта № 142 від 09.03.2017 року (a.с. 39-40): «[PERSON] страждає на Шизофренію параноїдну, безперервний перебіг, дефективний стан. За своїм психічним станом [PERSON]. не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над ним опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад через який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявниці є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved