Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що в 1957 році померла його мама [PERSON], а його батько [PERSON] одружився вдруге з [PERSON] Рішенням виконкому Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1967 р. № 275 було надано дозвіл [PERSON] всиновити неповнолітнього [PERSON], заявника у справі. [INFO] померла [PERSON] та відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], але РАЦС листом повідомив заявника про відсутність актового запису про його усиновлення [PERSON], а тому заявник просить суд встановити факт реєстрації його усиновлення [PERSON]. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, направили суду клопотання про розгляд даної справи без участі їх представника, зазначили, що заперечень на заяву не мають. Заслухавши пояснення заявника та його представника, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про народження видане Мало-Сквирським бюро РАГС, актовий запис №16 від 29.11.1952 р. (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що матір [PERSON] померла в 1957 році, що підтверджується поясненнями заявника та відомостями з рішення №275 виконкому Білоцерківської міськради депутатів трудящих від 07.06.1967 року (а.с.6) Судом встановлено, що 07.10.1962 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що сім'ї з трьох чоловік - [PERSON], [PERSON], [PERSON] 10.02.1966 року було надано ордер на вселення у відомчу квартиру (а.с.5). Встановленим є те. що рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1967 року було ухвалено дозвіл гр.. [PERSON] всиновити неповнолітнього [PERSON] 1952 року народження, мати якого померла, а він і його батько [PERSON] дали згоду. Задоволено прохання [PERSON] про присвоєння усиновленому прізвища [INFO] та по батькові [INFO]. Матір'ю дитини записати гр. [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Встановлено, що 23.11.1993 року гр. [PERSON] було видано свідоцтво на право власності на житло [NUMBER] (а.с.8). Тобто. На житло, яке було надано в 1966 році для проживання сім'ї [PERSON]. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Відповідно інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.07.2014 року, відсутній актовий запис про усиновлення [PERSON] [PERSON] (а.с.10). З пояснень заявника вбачається, що факт реєстрації усиновлення йому необхідно встановити для оформлення своїх спадкових прав (ч.1 ст. 1260 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації усиновлення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. 10. Відповідно до п.4 ст.273 ЦПК суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, що: - оскільки реєстрація усиновлення (удочеріння) була введена в Україні з березня 1926 року, а норми про її проведення виключено з Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 2006-07 ) Законом України від 23 червня 1992 року ( 2488-12 ), судом при наявності доказів може бути встановлено факт усиновлення (удочеріння) за період, коли реєстрація не провадилась. Як було встановлено судом та зазначено вище в рішенні, усиновлення неповнолітнього [PERSON] відбулося в 1967 році, тобто, на той час діяв Кодекс Законів про акти цивільного стану, шлюбному, сімейному та опікунському праві РРФСР 1926 р. Відповідно до розділу 5 цього Кодексу, усиновлення здійснюється постановою органу опіки та піклування та підлягає реєстрації в загальному порядку в органах реєстрації актів цивільного стану. Слід зазначити, що розділ 5 Кодексу 1926 року не передбачав можливість визнання «засиновлення» недійсним. Правові наслідки «засиновлення» пов'язувалися з моментом винесення органом опіки та піклування рішення про засиновлення. Отже, рішення №275 виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради депутатів трудящих від 07.06.1967 року «Про всиновлення», яким було ухвалено дозвіл на усиновлення [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] є дійсним та підлягало реєстрації, але на даний час відсутні відомості про реєстрацію зазначеного усиновлення і відновлення можливе, лише, на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Таким чином, проаналізувавши всі вищенаведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення та можливо встановити факт реєстрації усиновлення [PERSON] [PERSON].

Outcome: approved