Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: друга Полтавська нотаріальна контора, а саме просила суд встановити факт належності їй заповіту складеного [PERSON] на ім»я [PERSON]. Під час розгляду справи заявник змінили свої вимоги та просила суд встановити факт, що вона - [PERSON] і зазначена в заповіті від 03.08.1999 року - [PERSON] є одна і та ж сама особа. Метою встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, є отримання свідоцтва про право на спадщину і вступити в спадщину на будинок в [ADDRESS] оскільки нотаріус відмовив заявнику у видачі такого свідоцтва в зв»язку з різним написанням прізвища у заповіті та у паспорті заявника [PERSON] В судовому засіданні заявник подану із змінами заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що вона та [PERSON] у заповіті від 03.08.1999 року є однією і то ю ж самою особою підтримала в повному обсязі. Суду заявник пояснила, що її бабуся по лінії батька [PERSON] в 1999 році зробила заповіт, де вона їй та онуку [PERSON] заповідала будинок в м.Полтаві, однак у цьому заповіті нотаріус помилково записала її прізвище як [PERSON], хоча вона є [PERSON] по паспорту громадянина України. При зверненні до нотаріуса за видачею свідоцтва на спадщину за заповітом заявнику було відмовлено в зв»язку з не співпадінням прізвищ, тому звертається до суду із вказаною заявою. Заінтересована особа - друга полтавська нотаріальна контора в судове засідання не з»явилась, але про дату і час розгляду справи повідомлялась належним чином і про причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявник по паспорту громадянина України є [PERSON], [INFO]. В той же час, згідно заповіту від 03.08.1999 року [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі і будинок по [ADDRESS] внукам - [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). Відповідно до відповіді від 04.06.2013 року другої державної полтавської нотаріальної контори ГУЮ у Полтавській області на ім»я заявника [PERSON] зазначено, що на підставі її заяви після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу і в зв»язку з тим, що в заповіті дані спадкоємця зазначені як «[PERSON]», а прізвище заявника «[PERSON]», тому вказані документи містять розбіжності і видати заявнику свідоцтво про право на спадщину не можливо. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] остання записана як [PERSON], [INFO] в м.Полтава і батьком її записаний [PERSON]. В той же час, прізвище «[PERSON]» заявниця отримала після вступу у шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 17.08.1990 року (а.с.5). Відповідно до свідоцтво про народження батька заявниці [PERSON], то його матір»ю була [PERSON]. Вказані обставини в сукупності доводять факт того, що дійсно заявниці [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] по лінії батька, про що прямо вказано у самому тексті заповіту від 03.08.1999 року «все майно заповідаю в рівних частинах внукам - [PERSON] і [PERSON]». За таких обставин, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт того, що [PERSON], [INFO] по паспорту громадянина України серії [NUMBER] і особа «[PERSON]» згідно заповіту від 03.08.1999 року, посвідченого державним нотаріусом другої Полтавської нотаріальної контори, є одна і та ж сама особа. На підставі викладеного,

Outcome: approved