Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 25.02.2019 року померла мати заявника [PERSON]. Заявнику відмовили у видачі свідоцтва про смерть українського зразка, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті померлої особи були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті потрібне з метою отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, в заяві просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕМ № 627752, [PERSON], [INFO], уродженка міста Брянка Луганської області, була зареєстрована за адресою: [INFO], площа Леніна, б. 11, кв. 4. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №42 від 25.02.2019 року, виданого медичною установою самопроголошеної «Луганської народної республіки» за формою первинної облікової документації №106/у, [PERSON], [INFO], померла 25 лютого 2019 року у місті Брянка самопроголошеної «Луганської народної республіки», у віці 79 років внаслідок набряку головного мозку, ішемічного інсульту.\~ З листа Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 225/17.1-31 від 13.03.2019 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті померлої особи на підставі предявлених документів. Суд враховує, що місто Брянка Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої особи у встановленому законом порядку. При цьому суд вважає за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт смерті громадянки України [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 25 лютого 2019 року в місті Брянка Луганської області, Україна, у віці 79 років внаслідок набряку головного мозку, ішемічного інсульту. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved