Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Заявник [PERSON] у вересні 2019 року звернувся до суду із зазначеною заявою та просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , а саме: заборонити наближення на 300 м. до місця їх проживання: [ADDRESS] та до місця знаходження дитячого садка: [ADDRESS] , який відвідують неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею та дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що з 10.08.2012 по 27.05.2019 вона та [PERSON] проживали разом однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Втім [PERSON] постійно зневажливо ставився до заявника, принижував її гідність в присутності дітей, пізніше став завдавати тілесних ушкоджень. 10 червня 2019 року [PERSON] влаштував конфлікт в дитячому садочку, згодом переслідував заявника разом зі спільними дітьми в ТЦ «Дрім таун», що змусило викликати поліцію. 29 серпня 2019 року [PERSON] з`явився до заявника додому, хотів викрасти молодшу доньку, розбив мобільний телефон, наніс матері заявника [PERSON] тілесні ушкодження. Як наслідок та попала до лікарні з гіпертонічним кризом. 03 вересня 2019 року [PERSON] з`явився в дитячий садок і хотів забрати дітей. Заявник просила вихователів і адміністрацію садка попереджати її про його приходи. Поки заявника не було, [PERSON] в присутності директора проводив час з [PERSON] . Але вона через деякий час почала плакати та проситися до мами. А старша донька [PERSON] не хотіла йти до тата. [PERSON] кричав і ображав няню [PERSON] Порушував навчальний процес. На компроміс не йшов. Оскільки діти були налякані, заявник разом з ними через чорний вхід покинули садок та викликали поліцію. 04 вересня 2019 року [PERSON] знову з`явився в садок, що призвело до чергового душевного стресу дітей. Вказане змусило звернутися до дитячого психолога, який констатував зміни в поведінці дітей та рекомендує протягом року утриматися від побачень дітей з батьком. Постійні знущання та моральний тиск збоку [PERSON] призводять до домашнього насильства. Ухвалою суду від 10.09.2019 відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд на 11.09.2019. У судовому засіданні 11.09.2019 за клопотанням представника заінтересованої особи розгляд справи відкладено на 16.09.2019. У судовому засіданні 16.09.2019 заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні 16.09.2019 проти задоволення заявлених вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначили про те, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є надуманими заявником. Вважають, що заявником не подано належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] дій, які б можливо було кваліфікувати як домашнє насильство у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». [PERSON] не застосовує до заявника жодного фізичного чи психологічного насильства, заявник сама створює конфлікти, а потім викликає працівників поліції, щоб створити негативне враження про заінтересовану особу. А причиною звернення до суду із відповідною заявою є особиста образа заявника на [PERSON] , що потягло за собою ряд конфліктних ситуацій, які створювалися нею самою. До того ж [PERSON] сумлінно сплачує аліменти на користь заявника на утримання спільних дітей. Окрім того [PERSON] заявник постійно створює перешкоди у спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим ним в кінці червня 2019 року подано до Оболонського районного суду м. Києва позов про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визначення порядку участі у їхньому вихованні. За даною заявою 06.09.2019 Оболонським районним судом м. Києва відкрито провадження, а справу призначено до розгляду на 06.11.2019. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні 16.09.2019 просила суд винести рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей. Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає правильним у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2012 по 06.10.2017. Вони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва 06.10.2017. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03.05.2019 у справі №756/10850/18 вирішено стягувати з [PERSON] на користь відповідача аліменти в розмірі по 5 000 (п`ять) тисяч грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 23 серпня 2018 року і до досягнення кожною з них повноліття. Рішення в справі винесено на підставі заяви [PERSON] про визнання позову. Станом на 01.08.2019 заборгованість [PERSON] по аліментам відсутня, що підтверджується Довідками-розрахунками Оболонського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (вих.№ 59343489/13, №18911/13 від 31.07.2019. Також з квитанцій вбачається, що [PERSON] 15 серпня 2019 року сплатив аліменти на дітей (за серпень 2019 року) та 01 вересня 2019 року (за вересень 2019 року). [PERSON] 29.08.2019, 03.09.2019 та 04.09.2019 зверталася до Начальника Служби в справах дітей та сім`ї Оболонської в м. Києві РДА із заявами про вчинення домашнього насильства. Проте у матеріалах справи відсутні рішення служби про підтвердження обставин, що наведені заявником у своїх заявах. На даний час Служба в справах дітей та сім`ї не надає оцінку поданим заявам, так як заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, а відповідно до ч. 3 ст. 19 СК України у разі звернення до суду, орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Як вбачається з матеріалів справи у період з 2017 року по 04 вересня 2019 року заявник зверталася до 04.09.2019 Оболонського УП ГУНП в м. Києві із заявами про вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] та їхніх малолітніх дітей. За вказаними зверненнями суду не надано доказів встановлення правоохоронними органів вини [PERSON] у вчиненні домашнього насильства. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на яку посилається заявник у своїй заяві, вказано, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 3 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заявником не подано належних та допустимих доказів вчинення заінтересованою особою [PERSON] дій, які б можливо було кваліфікувати як домашнє насильство у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім того суд, здійснивши аналіз зібраних доказів та пояснення учасників справи, вбачає, що між батьками дітей заявником та заінтересованою особою наявний спір, пов`язаний із визначенням способу участі у вихованні дітей обома батьками, який не вирішений судом. З ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 06.09.2019 вбачається, що [PERSON] подано позов про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визначення порядку участі у їхньому вихованні, за яким відкрито провадження, а справу призначено до розгляду на 06.11.2019. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] не є кривдником щодо своїх малолітніх дітей та заявника, жодного насильства у будь-якій формі він не вчиняв та не створював ризиків для шкоди їх здоров`ю. Доказів, які вказують на те, що заявник та її діти є особами, які зазнали домашнього насильства зі сторони [PERSON] чи загрози вчинення такого психологічного тиску суду не надано. Застосування обмежувального припису щодо фактичної заборони батьку спілкуватись з дітьми, за відсутності суттєвих та неспростовних доказів вчинення ним домашнього насильства або загрози його вчинення є незаконним втручанням у його та дітей сімейне життя, право на повагу до якого гарантовано Конституцією та міжнародними нормативно-правовими актами, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. З цих підстав, суд вважає правильним у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису - відмовити.

Outcome: dismissed