Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Заявник звернувся\~до суду\~з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. У обґрунтування заявив, зазначивши, що він [PERSON] , [INFO] , народився в м. Душанбе Октябрського району. 20.04.2019,\~він звернувся\~до Головного управління в Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпро з заявою про отримання паспорта громадянина України. Відповіддю від 18.05.2019 за № 1210-20/4338, заява [PERSON] була залишена без розгляду, оскільки не було надано документів, підтверджуючих факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року одного з батьків заявника та рекомендовано звернутися до суду. З наданих заявником документів, а саме копії паспорта та копії трудової книжки його матері [PERSON] також неможливо визначити його належність до громадянства України. У зв`язку\~з викладеним\~на даний\~час виникає\~необхідність у\~отриманні паспорта\~громадянина України,\~однак отримати\~його у\~заявника немає\~можливості через\~неможливість встановлення\~проживання його\~на території\~України.\~Тому заявник\~звернувся до\~суду з\~цією заявою,\~згідно якої\~просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] на території України з метою подання заяви про оформлення паспорта громадянина України до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] та отримання нового паспорта замість втраченого. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 21.04.2021 відкрито провадження по справі. 23 червня 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав у повному обсязі свою заяву та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи вимоги заявника не визнав і пояснив, що у заявника відсутні докази перебування його на території України саме на час проголошення незалежності України. Оцінивши докази по справ суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону\~дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України ст.9Закону України«Про громадянствоУкраїни» 1991 року усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України /24 серпня 1991 року/ постійно проживали на території України, є громадянами України. Згідно\~ст.\~315ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. З матеріалів справи не вбачається і в судовому засіданні не отримано достатніх доказів постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності станом на 24 серпня 1991 року. Заявник не зміг достовірно вказати на постійне проживання його на території України саме станом на 24 серпня 1991 року, документальні підтвердження цього факту також не встановлені. Таким чином факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року достовірного підтвердження не знайшов, що позбавляє суд можливості задоволення вимог заявника. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок заявника.

Outcome: dismissed