Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про вжиття заходів тимчасового обмеження прав осіб (про видачу обмежувального припису). В обґрунтування заяви посилається на те, що вона проживає у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , при цьому володіє вказаним житловим будинком з належними до нього будівлями і спорудами на праві спільно часткової власності разом з [PERSON] . Так, її частка становить -3/4, а частка [PERSON] становить -1/4. Зазначає, що [PERSON] , яка є її донькою та [PERSON] , який є співмешканцем доньки, проживають в сусідньому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , власницею якого є [PERSON] . При цьому, вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] та [PERSON] вже протягом декілька років. Поведінка доньки та її співмешканця негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після майже щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] та [PERSON] , вона не може спокійно жити, стан її здоров`я постійно погіршується, оскільки [PERSON] та [PERSON] не контролюють свої вчинки і часто допускають по відношенню до Заявника неправомірну поведінку. Вказує, що неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2017 року, проте, це не дало бажаного результату. [PERSON] та [PERSON] , не змінили своєї поведінки. Зокрема [PERSON] виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, вона неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, [PERSON] за скоєння правопорушень відносно заявника притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, наведене свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити подану нею заяву про вжиття заходів тимчасового обмеження прав осіб. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву у повному обсязі, з підстав, викладених в заяві, просив її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечували та пояснили, що вказаний обмежувальний припис не зможуть виконати, оскільки в техприміщенні по [ADDRESS] утримують худобу: свині та корову. Крім того, вважають, що дії заявника [PERSON] є штучними та такими, що не відповідають дійсності. Всі її заяви про вчинення ними домашнього насильства по відношенню до заявника є надуманими та не підтвердженні жодними доказами. Навпаки, стверджують, що саме заявник [PERSON] є ініціатором сварок, які між ними виникають. Просили в задоволенні заяви відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Главою 13 розділу IV Цивільного-процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , при цьому володіє вказаним господарством на праві спільної часткової власності разом із [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.08.2020 (а.с. 8-16). Із відповіді начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецької області від 09.10.2020 року вбачається, що протягом 2020 року до Хотинського ВП надійшло 41 звернення від гр. [PERSON] щодо скоєння відносно неї домашнього насильства, із яких частина випадків не знайшли свого підтвердження. Однак, її доньку [PERSON] було тричі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Також, за вказаний період розглянуто 16 звернень [PERSON] щодо вчинення відносно неї домашнього насильства зятем [PERSON] . За вказаними матеріалами, останнього одного разу було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Крім того, за одним фактом було внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 187 КК України, слідчі дії тривають (а.с. 17). Крім того, вироком Чернівецького апеляційного суду від 14 червня 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України за вчинення злочинних дій відносно потерпілої [PERSON] (а.с. 17-24). Судом встановлено, що 30.09.2020 до ЄРДР внесено відомості за фактом правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме, що близько 16 год. 26.08.2020 [PERSON] та [PERSON] , самовільно, всупереч волі власниці [PERSON] з хліву, який розташований на [ADDRESS] , забрали корову, яку в подальшому продали, спричинивши такими діями значної шкоди інтересам власниці [PERSON] (а.с.28) У п.п. 1, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закони України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких є інші особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України,розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі № 607/10122/19. Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] . Так, суд приходить до висновку, що термін дії обмежувального припису слід встановити - 3 (три) місяці, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія обмежувального припису може бути продовжена судом за відповідним зверненням. Доводи заінтересованих осіб щодо відсутності в їх діях домашнього насильства не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому до уваги судом не приймаються.

Outcome: partial