Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Заявник звернувся в суд з даною заявою, в якій просив встановити факт, який має юридичне значення, а саме спільного проживання із [PERSON]. Зазначив, що [INFO] року померла його далека родичка [PERSON], яка проживала в смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області. Пояснив, що [PERSON] проживала одиноко, по сусідству із його батьками в смт. Рудниця. Він також проживав із батьками і працював на залізниці. Він та батьки допомагали [PERSON], відвідували її, пригощали їжою. Останнім часом вона не бачила, але проживала сама у власному будинку де і померла. З 1993 року він став працювати і проживати у м. Одеса і коли була можливість відвідував [PERSON]. Остання [INFO] року померла і він їз батьками поховав її, оскільки родичів у неї не було. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживала одиноко, а сім»я [PERSON] надавала їй допомогу, однак разом із нею не проживала. Заявник з 1993 року працює і проживає у м. Одеса. Приїздив до батьків коли у нього була можливість. Секретар селищної ради Кушнір Н.І. пояснила, що наявну у справі довідку вона видала на підставі облікових записів, які не можуть бути точними. Особисто заявника та покійну вона не знала і будь якою інформацією про їх проживання не володіє. Сама вона приїздила для проживання в смт. Рудниця набагато пізніш, ніж померла [PERSON]. Депутати ради також їй будь якої інформації не надали. Суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 п. 5 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справу про встановлення факту проживання однією сім»єю, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення даного факту заявнику потрібно для прийняття спадщини. Судом не встановлено наявність доказів які підтверджують вимоги заявника. Сам по собі факт спільного проживання (про що просить заявник) будь яких юридичних наслідків не породжує, оскільки відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник вибув із населеного пункту де проживала [PERSON] за три роки до її смерті і тому він не може бути визнаний особою яка спільно проживала, або проживала однією сім»єю зі спадкодавцем не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, тобто до часу її смерті. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Стаття 2 Сімейного кодексу України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Стаття 3 того ж кодексу зазначає, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Встановлене, судом, підтверджується фактичними обставинами справи та перевіреними доказами. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed