Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2017 року по справі № 711/9899/17. Свою заяву мотивує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14\~грудня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21 червня 2031 року. Вказане судове рішення було мотивоване та ґрунтувалося на тому, що батьківство відповідача щодо [PERSON], [INFO], було встановлене рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2017 року по справі № 711/9572/14-ц. Тому суд, при розгляді справи № 711/9899/17 виходив з того, що ці обставини не підлягають доказуванню та, відповідно [PERSON] зобовязаний брати участь в утриманні свого сина. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31.10.2018 року по справі №22ц/793/331/18 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства скасоване та у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства відмовлено, оскільки відповідно до даних висновку № 121 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається. Тож, оскільки він не є батьком [PERSON], то вважає, що і не зобовязаний брати участь в його утриманні. Оскільки підстави та рішення суду, на підставі яких Придніпровський районний суд м.Черкаси ухвалив рішення від 14.12.2017 року були скасовані, то заявник просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.12.2017 року по справі №711/9899/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Ухвалою суду від 27.11.2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу віднесено до малозначної. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання заявник (відповідач за позовом) [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не зявилися, до початку надано заяву від 06 березня 2019 року, в якій просить проводити розгляд заяви без їхньої участі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином неодноразово повідомлена про день, час і місце розгляду справи. Враховуючи думку заявника (відповідача) та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: за обставинами справи судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2017 року у справі № 711/9572/14 визнано [PERSON] батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі і проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. На підставі вказаного рішення суду, 09 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Згідно із рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року (справа № 711/9899/17, провадження № 2/711/2780/17), позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21 червня 2031 року. Між тим, відповідно до постанови Апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року по справі № 22ц/793/331/18 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства скасоване та у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства відмовлено, оскільки відповідно до даних висновку № 121 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Таким чином, перевіряючи обгрунтованість заяви [PERSON], суд має виходити із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов»язку доказування і подання доказів. Згідно із ч.1, п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.5 ст. 423 ЦПК). \~Заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами може бути подано \~з підстави, визначеної\~пунктом 3\~частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду (п.3 ч.1 ст.424 ЦПК). В даному випадку, [PERSON] звернувся до суду із відповідною заявою 19.11.2018 року, тобто зазначені строки ним не порушені. Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне для справи значення та обєктивно існували на момент розгляду справи, але не були і не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, який розглядав справу. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд виходив з того, що відповідач є батьком дитини, а тому має обовязок утримувати дитину, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України. Отже, обовязок утримувати дитину покладається на батьків дітей і не поширює свою дію на інших осіб. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року встановлено факт того, що відповідач не є біологічним батьком [PERSON], а отже не має батьківського обовязку відносно дитини, а відтак не має обовязку з утримання дитини. Відсутність родинного звязку унеможливлює покладання на відповідача обовязку по утриманню незалежно від того, коли встановлено таку обставину, оскільки моментом виникнення батьківського обовязку по утриманню є момент народження дитини, а отже встановлення відсутності родинного звязку свідчить, що такий момент не настав. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є неправомірними, оскільки відповідач не є батьком дитини і не має обовязку по її утриманню. Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. За таких обставин, рішення суду від 14 грудня 2017 року підлягає до скасування з ухваленням по справі №711/9899/17 нового рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] з підстав, викладених вище. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved