Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису. Свою заяву обґрунтувала тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2018 року по справі № 766/23099/18 видано обмежувальний припис, яким заборонено [PERSON] : - перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою - [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; - наближатися до місяця роботи постраждалої особи - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на відстань менше 50 метрів; - особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] ; - вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (за винятком адвокатів). Строк дії обмежувального припису сплинув 23.05.2019 року, проте за його період дії [PERSON] продовжував застосовувати психологічне та фізичне насильство відносно заявниці. Просила суд продовжити обмежувальний припис стосовно [PERSON] виданий рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2018 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Тюпляєва Т.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні та надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, пояснивши при цьому, що в період дії рішення суду про видачу обмежувального припису намагався зустрітися з онуками, однак [PERSON] цьому перешкоджала, насильства відносно останньої він не вчиняв, знаходився в тверезому стані. Заявник, поданою до суду заявою, має намір позбавити його в майбутньому права користування житлом, де він зареєстрований. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2018 року (справа № 766/12626/18). Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2018 року по справі № 766/23099/18 видано обмежувальний припис, яким заборонено [PERSON] : перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; наближатися до місяця роботи постраждалої особи - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на відстань менше 50 метрів; особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (за винятком адвокатів). Заявник звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису, що встановлений згідно рішенняХерсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2018 року Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 350-7 ЦПК України визначено, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. На підтвердження заявлених вимог про продовження обмежувального припису заявником надано відомості про неодноразові звернення до правоохоронних органів з повідомленнями про протиправну поведінку [PERSON] щодо неї, а також відомості складання 25.10.2018, 09.11.2018, 29.12.2018, 31.01.2019, 09.04.2019 відносно [PERSON] адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 1 ст. 178 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] зазначив про обізнаність перебування на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області справ про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Таким чином, враховуючи усі надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що є доведеним факт того, що [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство щодо [PERSON] , є вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно продовжити застосування обмежувальний припису. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved