Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи недієздатною. В обґрунтування вимог заявник зазначила, що вона є матірю [PERSON], [INFO]. Син заявниці - [PERSON] хворіє на психічну хворобу, у звязку з чим йому було надано другу групу інвалідності. Дана обставина підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії. Він не повною мірою усвідомлює значення своїх дій та не здатен керувати ними, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, потребує лікування та постійної сторонньої допомоги і контролю. Посилаючись на зазначені обставини, заявниця просить суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який мешкає за адресою: Запорізька область Великобілозерський район село Велика Білозерка вулиця Бригадна, будинок № 5. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 20.12.2017 року, з підстав зазначених в заяві, просили заяву задовольнити заяву та визнати [PERSON], 15 лютого 1999 року недієздатним, а також встановити над ним опіку та призначити його опікуном заявницю. Представник Органу опіки та піклування Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON], яий діє на підставі довіреності від 19.03.2018 року, вважає, що заяву про визнання [PERSON] недієздатним необхідно задовольнити та встановити над ним опіку, при цьому, за поданням Органу опіки та піклування, призначити опікуном заявницю, яка є матірю [PERSON] Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною - [PERSON], чітких пояснень суду не надав, оскільки в силу психічного захворювання не розумів події, що відбуваються. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці та її представника, представника заінтересованої особи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Як вбачається із паспорта серії СЮ № 343748, виданого 24.03.2015 року Великобілозерським РС УДМС України в Запорізькій області, [PERSON] народився 15.02.1999 року (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 033360, виданого Червоною сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.5). Отже, судом встановлено, що заявниця, згідно вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України, відноситься до осіб, яким надано право подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, а також, у відповідності до положень ч. 4 ст. 63 ЦК України, відноситься до кола осіб, які можуть бути призначені опікунами. За змістом довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0832813 від 18.10.2017 року, [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства другої групи з діагнозом помірна розумова відсталість (а.с.6). Висновком лікарської комісії № 243 КЗ «Великобілозерська центральна районна лікарня» щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, складеного 08.11.2017 року відносно [PERSON], [INFO], за рівнем життєдіяльності встановлено наступні обмеження, а саме: обмеження самообслуговування, обмеження до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку (а.с.8). Згідно висновку судово-психіатричного експерта КЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради № 26 від 18.01.2018 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність), внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Положення ч. 1 ст. 39 ЦК України передбачають, що фізична особа може бути визнана судом, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду. Рішенням опікунської Ради Великобілозерської райдержадміністрації № 7 від 14 березня 2018 року було визнано за доцільне призначити [PERSON], [INFO], опікуном її сина [PERSON], [INFO]. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Вимогами ч. 1 ст. 300 ЦПК України, передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Із змісту заяви [PERSON], вбачається, що вона просить призначити її опікуном [PERSON], [INFO], який є її сином. За правовою нормою ч. 3 ст. 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Оскільки досліджені докази по справі свідчать про те, що [PERSON], внаслідок психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов до висновку про необхідність визнання його недієздатним. З метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав [PERSON], суд вважає за необхідне встановити над ним опіку та призначити його опікуном [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Положеннями ч. 6 ст. 300 ЦПК України, встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного та

Outcome: approved