Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, в обґрунтування якої зазначила, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2015 року. Від шлюбу у них є малолітня дитина [PERSON] [INFO] . Заявник, її чоловік [PERSON] та син [PERSON] проживали разом за адресою [ADDRESS] . Заявник та її чоловік є внутрішньо переміщеними особами. [PERSON] працював у м. Новогродівка, Донецької області інтернет-провайдером у «Космос». У грудні 2016 року [PERSON] пішов на роботу та більше не повернувся додому, не телефонував та ніяким чином не зв`язувався з заявником. Визнання чоловіка безвісно відсутнім необхідно заявнику для реалізації права на отримання соціальної допомоги на дитину. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року зобов`язано Селидівський міський суд Донецької області надати інформацію, щодо розшуку [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та пояснила суду, що останні відомості від чоловіка було отримано у грудні 2016 року і після цього свого чоловіка вона не бачила, його місцезнаходження невідомо. З цього часу відомостей про нього вона не отримувала та з ним не спілкувалася. Просить суд задовольнити заяву у повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Селидівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Допитаний судом свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що вона знайома заявниці. Свідок підтвердила, що осатаній раз бачила [PERSON] у 2016 році, місце перебування їй невідоме. Допитаний судом свідок [PERSON] , у судовому засіданні показала, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не проживає з 2016 року, місце перебування їй невідоме. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 29 серпня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 серпня 2015 року, актовий запис № 119. Після реєстрації шлюб прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25 жовтня 2016 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 1428-22888 від 29 квітня 2015 року виданої Управлінням СЗН Селидівської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб та фактичне місце проживання перебування є [ADDRESS] . Відповідно до заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 15 лютого 2017 року . Згідно довідки № 0000022622 від 15 травня 2018 року виданої Управлінням СЗН Селидівської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб та фактичне місце проживання перебування є [ADDRESS] . Згідно повідомлення Управління ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області № С-318-1172 від 15 червня 2018 року, на примусовому виконанні у Слов`янському міськрайонному відділі ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області перебуває виконавчий лист № 242/574/17 від 26 липня 2017 року виданий Селидівським міським судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до виповнення дитиною повноліття. Згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 16 грудня 2005 року Пролетарським РВДМ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.39-13/2288 від 17 грудня 2020 року, № 20.39-13/307 від 08 лютого 2021 року, № 20.39-13/839 від 22 березня 2021 року, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено. Згідно повідомлення Комп`ютерні мережі від 03 лютого 2021 року, зазначено , що [PERSON] , [INFO] , протягом останніх трьох років не працює та місце знаходження останнього невідомо. Згідно повідомлення фізичної особи-підприємця [PERSON] від 10 лютого 2021 року, зазначено , що [PERSON] , [INFO] в Інтернет-провайдер «Азарт» з 01 травня 2017 року по теперішній час не працював. Відповідно до інформації наданої Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради за № 0596/01-17/04 від 05 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в управління, як внутрішньо переміщена особа з 29 квітня 2015 року по теперішній час за фактичним місцем проживання [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення Відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області № 3452/304/01-2021 від 15 лютого 2021 року, [PERSON] [INFO] , який проживав за адресою [ADDRESS] , перебуває у державному розшуку, як такий що переховується від органів суду, не з`являючись до суду на судові засідання. Оперативно-розшукові заходи тривають. Розшук активний. Відповідно до ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2018 року, обвинуваченого [PERSON] , [INFO] , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12016050500001972 від 03 листопада 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, оголошено у розшук. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Згідно із ч.1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою [PERSON] посилалась на те, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно їй для оформлення державної допомоги їх дитині. Разом з тим для визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібні такі умови: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі ст. 307 ЦПК України необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою (наприклад, особи, яких вона зобов`язана за законом утримувати, знаходяться у скрутному матеріальному становищі, її майно без нагляду зазнає шкоди і т.і.) і 5) виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності тощо. Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою. Проте, із повідомлення Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області № № 3452/304/01-2021 від 15 лютого 2021 року та ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2018 року, які надано на запит суду першої інстанції, станом на теперішній час в провадженні Селидівського міського суду Донецької області перебуває кримінальна справа № 242/74/17 відносно [PERSON] , [INFO] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яка провадженням зупинена у зв`язку з розшуком обвинуваченого [PERSON] . Оперативно-розшукові заходи тривають. Розшук активний. Отже, зазначені обставини, не виключають припущення про навмисність відсутності [PERSON] у місці його постійного проживання та унеможливлюють встановлення юридичного складу, який необхідний для визнання особи безвісно відсутньою, тому з огляду на викладене є достатньою підставою для відмови у визнанні [PERSON] безвісно відсутнім, Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 255/2576/17. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що у задоволені заяви [PERSON] слід відмовити, оскільки [PERSON] перебуває у державному розшуку, тобто навмисно приховується від судових органів. Згідно ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed