Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Заявник [PERSON] через представника - адвоката Пацулу В.О. звернулась до суду із заявою, у якій просить суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , на строк 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, а саме: заборонити наближення на 100 м до місця проживання заявниці, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , заборонити переслідувати заявницю та в будь-який спосіб спілкуватися з нею без її згоди. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . З народження і до недавнього часу [PERSON] , який є її сином, проживав у квартирі заявниці разом з нею. Оскільки, останній протягом тривалого часу систематично чинив на заявницю психологічний та моральний тиск, він був знятий із реєстрації з даного помешкання. Незважаючи на це, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжує систематично без дозволу приходити по місцю проживання [PERSON] , чинить на неї психологічне насильство, висловлюється нецензурною лайкою, ображає її, погрожує фізичною розправою, виносить з квартири різні особисті речі заявниці, то виганяє її з дому, то зачиняє її всередині квартири, чим, фактично, обмежує волю заявниці. Постійний психологічний тиск, безпідставні сварки, образи, нецензурна лайка, погрози з боку [PERSON] стали підставою того, що уже протягом тривалого часу в сторін немає нормальних родинних стосунків, як у матері із сином. Хоча кривдник на даний час проживає окремо, однак не залишає її у спокої, продовжує чинити відносно неї протиправні дії. Зважаючи на це, вона декілька разів зверталась до поліції. За наслідками звернень були прийняті відповідні процесуальні рішення. Так, за її заявами від 05.12.2020 та 08.12.2020 відносно [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 05.12.2020 інспектором Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області відносно кривдника [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис строком на 5 діб, термін дії якого на даний час закінчився, а [PERSON] і надалі вчиняє відносно неї домашнє насильство. Враховуючи наведені обставини заявниця просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 12 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13 січня 2021 року. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Пацула В.О. заяву підтримали з підстав викладених у ній. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] щодо задоволення заявних вимог [PERSON] поклався на думку суду, надавати будь-які пояснення відмовився. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. В матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 04 березня 2014 року Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області, з якої слідує, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », та зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] з 21 січня 1987 року. Заявнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року, виданого Теребовлянською районною державною адміністрацією Тернопільської області належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Згідно будинкової книги [PERSON] зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] з 21 січня 1987 року по теперішній час. Відповідно до копії паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 10 квітня 2012 року Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08 вересня 2012 року. Згідно копії довідки Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 16.12.2020 № 1041/114/01-20, [PERSON] за факти вчинення домашнього насильства відносно матері [PERSON] Теребовлянським відділом поліції ГУНП в Тернопільській області притягувався до адміністративної відповідальності 05.12.2020 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та 08.12.2020 за ч.2 ст.173-2 КУпАП. 05 грудня 2020 року інспектором Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області відносно кривдника [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно постраждалої особи [PERSON] . Терміновий заборонний припис винесено строком на 5 діб. 06 січня 2021 року ДОП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Я.Наконечним винесено терміновий заборонний припис серії АА №075345 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно постраждалої особи [PERSON] . Терміновий заборонний припис винесено строком на 9 діб. До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 частини першої статті 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно з положеннями пункту 7 частини другої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно з пунктом першим частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Положеннями статті 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 та пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За пунктом дев`ятим частини першої статті 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] систематично потерпає від домашнього насильства, яке вчиняє відносно неї її син [PERSON] , а тому є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої матері, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у виді заходів тимчасового обмеження його прав, про які просила заявниця, а саме: заборони наближатися на відстань менше ніж на 100 метрів до місця проживання [PERSON] та заборони йому переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею без її згоди, строком на шість місяців. Суд погоджується із доводами заявниці та її представника, що саме наведені у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. На підставі наведеного,

Outcome: approved