Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що з вересня 1988 року по 20 вересня 1991 року вона проживала та була прописана в м. Фастові за адресою: [ADDRESS] , а з 20 вересня 1991 року по теперішній час вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 28.06.1996 року отримала паспорт громадянина України (замість паспорту радянського зразка) до якого внесено відомості щодо її місця проживання в [ADDRESS] , а відмітка про її проживання та прописка в [ADDRESS] в паспорті відсутня, оскільки на час отримання паспорту заявниця за тією адресою вже не проживала. Заявниця зазначає, що вона набула статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи на підтвердження вказаного статусу Київською облдержадміністрацією їй було видане посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного конторолю (категорія 4), а 29.10.2002 року Київською облдержадміністрацією було видане посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія [NUMBER] . Звернувшись до УПСЗН Фастівської міської ради з приводу заміни наявного посвідчення (у зв`язку із затвердженям нових зразків посвідчень) заявниці було відмовлено у прийнятті документів, необхідних для заміни посвідчення, посилаючись на необхідність підтвердження факту її проживання в м. Фастові (який було віднесено до зони посиленого радіоекологічного конторолю). Враховуючи те, що згідно відмітки в паспорті заявниця зареєстрована у м. Фастові лише з 16.07.1996 року, а відомості щодо її прописки по [ADDRESS] з вересня 1988 року по листопад 1990 року в картотеці відсутні, Фастівська міська рада (орган місцевого самоврядування) не має достатніх підстав для видачі їй відповідної довідки. На підставі викладеного просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] в період з вересня 1988 року по січень 1993 року постійно проживала в м. Фастові Київської області. Ухвалою від 20 грудня 2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги, викладені в заяві підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення вимог заявника не заперечували. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що [PERSON] в період з вересня 1988 року по січень 1993 року постійно проживала в м. Фастові Київської області. Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] року в с. Сущанка Попільнянського району Житомирської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] /а.с.6/. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №13/4080 від 13.12.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 16.07.1996 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. 29.10.2002 року [PERSON] було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії довічно, що підтверджується копією посвідчення /а.с.8/. Звернувшись до Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Фастівської міської ради з приводу заміни наявного в [PERSON] посвідчення їй було відмовлено у прийнятті документів, необхідних для заміни посвідчення, посилаючись на необхідність підтвердження факту її постійного проживання в м. Фастові (який було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю). Також, Фастівською міською радою [PERSON] було відмовлено у видачі відповідної довідки, так як згідно відмітки в паспорті [PERSON] зареєстрована у м. Фастові лише з 16 липня 1996 року, а відомості щодо її прописки по [ADDRESS] з вересня 1988 року по листопад 1900 року в картотеці відсутні. Однак, в зв`язку з відсутністю відмітки в паспорті щодо її прописки заявниця не має можливості підтвердити своє проживання в відповідний період. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зі змісту ст. 315 ЦПК України вбачається, що судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки є доведеними в судовому засіданні. Враховуючи викладене та

Outcome: approved