Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Заявник вернувся в суд із заявою про визнання недієздатним [PERSON] , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Горохівської міської ради. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] проживає в Горохівському психоневрологічному інтернаті і знаходиться на повному державному утриманні. В результаті хронічного стійкого психічного розладу він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому просить визнати його недієздатним. Представник заявника, Дзюба І. в судовому засіданні заяву підтримала повністю із наведених у ній підстав, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Горохівської міської ради, в судове засідання не з`явився, однак в заяві до суду не заперечувала щодо задоволення заяви. Заслухавши учасників справи та особу щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Корчині, республіки Польща, зарахований у списки підопічних Горохівського психоневрологічного інтернату і знаходиться на повному державному утриманні з 18 вересня 2018 року відповідно до наказу №177 від 17 вересня 2018 року (а.с.7). Згідно довідки лікаря-психіатра Горохівського психоневрологічного інтернату Тарасюк О.О. [PERSON] хворіє з 1985 року, діагноз: параноїдальна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, емоційно-вольовий дефект (а.с.8). Згідно рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради від 17.06.2020 року №42 рекомендовано Горохівському районному суду Волинської області визнати недієздатним [PERSON] (а.с.9). З висновку судово-психіатричного експерта №90 від 30 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі резидуальної шизофренії з вираженим апаратно-дисоціативним дефектом, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.24- 25). Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 року (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.11.1974 року, від 24.04.1981 року, від 30.03.1984 року, від 25.12.1992 року і від 25.05.1998 року) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписки з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними установами. З огляду на вищенаведене суд, виходячи із досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Водночас, суд враховує положення ч.1 ст.66 ЦК України, згідно з якою якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved