Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , з лютого 2004 року по час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла її мати - [PERSON] у віці 69 років. За життя, а саме: 03 березня 2003 року мати склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кохівської сільської ради, яким на випадок її смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де би воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом належить їй, і вона має право, в тому числі належний їй сертифікат на право па земельну частку /пай/ серії ОД№0187505, - заповідає їй - [PERSON] . Після смерті матері в 2008 році вона помилково звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після своєї матері, яка їй була повернута без розгляду з огляду на те, що згідно ст. 1221 Цивільного кодексу України така заява подається за місцем останнього проживання покійного, тобто до Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. При цьому її помилка полягала не тільки в тому, що вона подала таку заяву до нотаріальної контори не за місцем відкриття спадщини, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яким є м.Кам`янське (на час відкриття спадщини Дніпродзержинськ), а також в тому, що їй не було необхідності подавати заяву про прийняття спадщини, з огляду на те, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважалася такою, що прийняла спадщину, оскільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вона дійсно на час відкриття спадщини постійно з лютого 2004 року проживала зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , але зареєстрованою за цією адресою була тільки її мати, а вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після того, як її заява про прийняття спадщини була повернута Ананьївською районною державною нотаріальною конторою, то вона звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори. Але пізніше - постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 серпня 2010 року за підписом державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської держаної нотаріальної контори Кір`як К.А. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] , в зв`язку з відсутністю факту своєчасного прийняття спадщини та вступу в управління спадковим майно. В даній постанові також була вказано, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа після померлої [INFO] , [PERSON] , не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, вона звернулася до нотаріальної контори після шести місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини відсутні, та їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Таким чином, відсутність документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини, є підставою для встановлення цього факту в судовому порядку, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини буде підтвердженням того, що спадщина нею була прийнята з огляду на вимоги ч.3 ст. 1268 ЦК України, якими визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] обставини викладені у заяві, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що вони знайомі із заявницею з 2001 року, коли почали разом працювати. Спілкувалися і поза межами роботи. Їм відомо, що заявник [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2004 року. Вони неодноразово бували в гостях у [PERSON] , в тому числі і завжди спілкувалися з її мамою. Вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася в с.Кохівка Ананьївського району Одеської області, [INFO] . (а.с.9) \~ \~ \~ \~Згідно договору дарування квартири від 03.08.2003 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] , житловою площею 30,7 кв.м.(а.с.11) 03 березня 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кохівської сільської ради, яким на випадок її смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де би воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом належить їй, і вона має право, в тому числі належний їй сертифікат на право па земельну частку /пай/ серії ОД№0187505, - заповідає [PERSON] .(а.с.10, 14) [INFO] [PERSON] померла, що підверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.15) Відповідно до довідки №4 від 10.01.2006 року виданої [PERSON] про те, що громадянка [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, місто смерті: м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, Україна. Причина смерті: [PERSON] діабет.(а.с.13) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 серпня 2010 року за підписом державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської держаної нотаріальної контори Кір`як К.А. [PERSON] . було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] , в зв`язку з відсутністю факту своєчасного прийняття спадщини та вступу в управління спадковим майно. В даній постанові також була вказано, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа після померлої [INFO] , [PERSON] , не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори після шести місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини відсутні.(а.с.12) Відповідно до акту про проживання від 13.07.2017 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала її мати, [PERSON] , [INFO] , з лютого 2004 року і до моменту смерті, [INFO] , і вели спільне господарство, що підтверджують сусіди.(а.с.8) Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Проаналізувавши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо спільного проживання з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2004 року і до дня смерті [INFO] , є доведеними, та підлягають задоволенню. Встановлено, що інші спадкоємці померлої [PERSON] , окрім [PERSON] , відсутні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved