Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 28 січня 2016 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики №756 від 26 липня 2016 року підопічний психічно хворіє близько пяти років. Його поведінка та висловлювання є неадекватними; орієнтований в усіх видах грубо; мовному контакту доступний; на запитання відповідає коротко, неохоче, після значного спонукання; при розмові напружений, тривожний. Погляд спрямований в одну точку, вираз обличчя не осмислений; судження примітивні. Емоційно не стійкий, дратівливий; фон настрою різко знижений; при незадоволенні особистих питань схильний до афективного реагування. Увага не стійка, здатність до концентрації понижена, вольові потяги ослаблені. Плани на майбутнє не висловлює; амбівалентний; критика до власного стану формальна. Фізіологічні процеси не стримує. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 14 січня 2016 року на підставі путівки Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації № 77 [PERSON] направлено на влаштування до Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату, де його відповідно до наказу № 30 з 28 січня 2016 року зараховано на повне державне утримання (а. с. 3, 4). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом довічно (група інвалідності перша «Б»), потребує часткового стороннього догляду та допомоги в самообслуговуванні, а також лікування у психіатра, що стверджується довідкою серії АВ № 0367116, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 756 від 26 липня 2016 року (а. с. 5, 6). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 190 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 08 вересня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки стійкого хронічного психічного захворювання у вигляді вираженої деменції внаслідок атрофічних змін кори головного мозку, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 20-24). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved