Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] , де вказала, що перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу з [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . У зв`язку з тим, що подружнє життя між заявником та [PERSON] не склалося через систематичне сімейне насильство, яке застосовував [PERSON] до заявника та дітей. Колишній чоловік під час перебування у шлюбі ніде не працював, систематично вживав алкогольні напої, поводив себе аморально, не приймав участі у сімейному житті, не дбав про дітей. 21 січня 2021 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким розірвано шлюб між заявником та гр. [PERSON] .. 15.08.2019 року між заявником та [PERSON] було укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Даним договором встановлено, що діти проживають з заявником. [PERSON] вказала, що розлучення на [PERSON] , ніяк не вплинуло. [PERSON] намагалась усіляко домовитись з [PERSON] , просила, щоб він залишив у спокої, припинив переслідувати та чинити до на заявника та дітей психологічне насильство. [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Вже тривалий час, більше ніж три роки життя заявника і життя дітей стало нестерпним. Заявник та діти потерпають від неадекватної поведінки [PERSON] , яка полягає у постійному переслідувані, тобто [PERSON] переслідує заявника як фізично: слідкує, вистежує, переслідує, прибуває до місця роботи, тощо, так і психологічно тисне на заявника, шляхом систематичного надсилання смс - повідомлень негативного та збоченно-сексуального характеру. Телефонні дзвінки, смс- повідомлення від [PERSON] надходять систематично, якщо заявник на них не реагує, або не відповідає - [PERSON] самостійно прибуває до місця, де проживаю заявник з дітьми, силоміць вривається до помешкання та влаштовує сварки у присутності малолітніх дітей. Від неадекватної поведінки [PERSON] страждають діти, що позначається на їх психологічному стані. Страждає [PERSON] .. Заявник вказує на те, що вони не можуть спокійно жити, перебувають постійно у страху, що [PERSON] може увірватися у квартиру у будь-який час та скривдити їх. 05.08.2019 року Печерським районним судом м. Києва було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким було заборонено особисто і через третіх осіб перебувати за місцем роботи [PERSON] , а також за місцем тимчасового проживання; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявник повідомляє суд, що вона та діти щоденно потерпають від неприпустимої аморальної поведінки [PERSON] , який щоденно пише смс, дзвонить, приходить до їхнього з дітьми місця проживання та влаштовує п`яні дебоші, голосно кричить, використовує нецензурну лайку, замахується, лякає такою поведінкою дітей. Дочка [PERSON] , якій 13 років, вона постійно виявляє своє небажання бачитися та спілкуватися з батьком, постійно нервує через систематичний терор з боку [PERSON] [PERSON] та діти постійно зазнають насильства з боку [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] просила суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 6 (шість) місяців такі обов`язки: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалими особами - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , а також в місцях тимчасового перебування; - заборонити [PERSON] наближення ближче 100 (ста) метрів, до місця проживання (перебування), роботи, навчання, дошкільного навчального закладу та інших місць частого відвідування постраждалими особами; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та у будь-який спосіб спілкуватися з ними; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку (месенджери) особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні представник заявник заяву підтримала з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заяви, надав письмові заперечення. Вислухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебували у зареєстрованому 15 лютого 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві шлюбі. За час шлюбу народилися спільні діти [PERSON] , 2008 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження. 21 січня 2021 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким розірвано шлюб між заявником та гр. [PERSON] .. 15.08.2019 року між заявником та [PERSON] було укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Даним договором встановлено, що діти проживають з заявником. 05.08.2019 року Печерським районним судом м. Києва було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким було заборонено особисто і через третіх осіб перебувати за місцем роботи [PERSON] , а також за місцем тимчасового проживання; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявник вказує на те, що вона та діти щоденно потерпають від неприпустимої аморальної поведінки [PERSON] , який щоденно пише смс, дзвонить, приходить до їхнього з дітьми місця проживання та влаштовує п`яні дебоші, голосно кричить, використовує нецензурну лайку, замахується, лякає такою поведінкою дітей. Дочка [PERSON] , якій 13 років, вона постійно виявляє своє небажання бачитися та спілкуватися з батьком, постійно нервує через систематичний терор з боку [PERSON] . Заявник вважає, що на теперішній час лише обмежувальний припис може стати дієвим правовим механізмом для захисту. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до частини першої ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України. За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. При вирішенні заяви суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, згідно з якими видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. За правилами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Долучені до матеріалів справи докази не є достатніми, щоб стверджувати про вчинення [PERSON] психологічного та фізичного насильства по відношенню до [PERSON] у такому ступені, який би викликав у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдав шкоди психічному, фізичному здоров`ю особи. Також судом встановлено, що всі випадки вчинення [PERSON] психологічного та фізичного насильства по відношенню до [PERSON] були предмеом розгляду справи за результати якої ухвалено судове рішення 05.08.2019 року, яким було заборонено особисто і через третіх осіб перебувати за місцем роботи [PERSON] , а також за місцем тимчасового проживання; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її в будь-який спосіб спілкуватися з нею. З заявою про продовження строку дії встановлено обмежувального припису [PERSON] не зверталась. Доказів наявності ризиків продовження [PERSON] у майбутньому психологічного та фізичного насильства у будь-якому його прояві по відношенню до [PERSON] , заявником не надано, а відтак заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed