Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] протягом 6 (шести) місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] та сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] , а саме: місця реєстрації та проживання [PERSON] та сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] та сином [PERSON] , або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Також просить направити копію рішення до Біляївського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області для взяття [PERSON] на профілактичний облік, та до виконавчого комітету Одеської міської ради. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі із [PERSON] , в якому [INFO] у них народився син [PERSON] , який є інвалідом з дитинства. На даний час вона, її чоловік [PERSON] та їхній спільний син проживають разом в одній квартирі за вищевказаною адресою, через відсутність фінансової можливості мешкати окремо. [PERSON] звертає увагу суду на те, що постійні сварки, непорозуміння, нецензурна лайка, погрози на її адресу, призводять до психологічних страждань, крім того, наявні непоодинокі виклики поліції. Також, крім психологічного насильства [PERSON] вчиняє відносно неї й фізичне насильство, що виражається в заподіянні тілесних ушкоджень, свідком чого є і дитина. Також вказує, що [PERSON] з лютого 2018 року знаходився на лікуванні в психіатричній лікарні. В судовому засіданні заявниця підтвердила свої вимоги та просила їх задовольнити, вказавши, що [PERSON] коли перебуває в агресивному стані, вчиняє щодо неї психологічне насильство, яке виражається у брутальній та нецензурній лайці на її адресу, пов`язаній з безпідставними ревнощами, це відбувається в присутності їхнього малолітнього сина, який в однорічному віці переніс операцію та за станом здоров`я потребує спеціальної уваги та догляду, перебуває на обліку у невролога. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечував, вказав, що фізичне насильство до заявниці не застосовував, а на сварки та конфлікти в сім`ї заявниця його провокує сама. Заслухавши зазначених учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, при цьому, суд виходить із такого. [PERSON] та [PERSON] 05.07.2016р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.07.2016р. Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №147. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.07.2016р. Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №437. За посвідченням серії [NUMBER] , виданим 01.08.2018р. Теплодарським УПСЗН, призначена державна соціальна допомога дитині з інвалідністю [PERSON] , 2016 року народження, законний представник - [PERSON] . З талонів-повідомлень: №№ 020123 від 25.06.2019р., 020129 від 27.06.2019р., 020128 від 02.07.2019р., вбачається про прийняття співробітниками Біляївського ВП ГУНП в Одеській області заяв від [PERSON] , які зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за реєстраційними номерами №№4715, 4794, 4807, відповідно, згідно останнього талона повідомлення від 02.07.2019р. - по факту домашнього насильства з боку чоловіка 28.06.2019р. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.06.2019р., зареєстровано кримінальне провадження №12019160250000376 за ст. 125 ч. 1 КК України в зв`язку з тим, що 25.06.2019р. до чергової частини Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від [PERSON] про нанесення останній 08.06.2019р. за адресою мешкання тілесних ушкоджень [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 11.07.2019р. за вих.№10-01-16/1365, виданої виконавчим комітетом Теплодарської міської ради Одеської області, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять: чоловік [PERSON] та син [PERSON] . З довідки №81-19 від 15.07.2019р. Теплодарського МБТІ та РОН, наданої за ухвалою суду від 12.07.2019р. вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.11.2007р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2011р., посвідченого нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області, реєстр.№1537, що підтвердив в судовому засіданні і сам [PERSON] , зазначивши також, що є співвласником даної квартири і на теперішній час, де проживають він, дружина та син, інші співвласники проживають за іншою адресою. Також, як зазначено в даному повідомлені Теплодарського МБТІ та РОН, інформація про наявність приватної власності за [PERSON] в Теплодарському МБТІ та РОН відсутня. Як пояснила в судовому засіданні заявниця з цього приводу, на праві приватної власності у неї немає нерухомого майна; є право користування часткою в квартирі [ADDRESS] , де проживають її батьки, однак, за умовами проживання та станом здоров`я її матері, а також станом здоров`я сина [PERSON] , на теперішній час там проживати неможливо, квартира потребує ремонту, проти чого не заперечував в судовому засіданні і заінтересована особа [PERSON] . Як вбачається з акту №138 судово-медичного (дослідження) обстеження [PERSON] від 20.06.2019р., направлених до суду за його запитом з Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, за обставинами справи у направлені на СМО зазначено, що 08.06.2019р. спричинив тілесні ушкодження чоловік; зі слів обстежуваної відомо, що 08.06.2019р. біля 10.30 годин за місцем мешкання наніс тілесні ушкодження чоловік. Удари спричиняв шляхом удушення за шию, за медичною допомогою не зверталась; зі слів потерпілої свідомість не втрачала, відмічає скарги на різкі болі при ковтанні. На підставі даних судово-медичного обстеження 10.06.2019р. за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, експерт прийшов до висновку про наявність у неї ушкодження у вигляді садни передньо-бокової поверхні шиї; наявне ушкодження могло бути завдане від дії тупого твердого предмету, при здавлюванні шиї руками нападаючої людини, передньо-боковій поверхні шиї, можливо в зазначений термін 08.06.2019р. Як вказав в судовому засіданні [PERSON] , з зазначеним висновком експерта він не згоден, оскільки не встановлено у передбаченому законом порядку, що зазначені тілесні ушкодження заявниці спричинені саме ним. За повідомленням КНП «Теплодарська ЦМЛ» Теплодарської міськради від 15.07.2019р. №396/01-13, направленої за ухвалою суду від 12.07.2019р., [PERSON] звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога з діагнозом: F 15.1 у 2018 році. Виписки не має, на облік не став. Неодноразово були виклики до «швидкої допомоги» за даною адресою, після чого [PERSON] було госпіталізовано на лікування до КНП «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я». За повідомленнями КНП «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської облради від 15.07.2019р. за вих. №426/1 та №1832, направленими за ухвалою суду від 12.07.2019р., [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні №5 зазначеного медичного закладу у період 28.01.2018р.-23.02.2018р., виписаний з діагнозом: «Психотичний розлад, переважно маячний, внаслідок вживання канабіноїдів, розв`язаний», при виписці йому було рекомендовано підтримуюча терапія, яку він має одержати за місцем проживання. В судовому засіданні зі згоди учасників справи прослухані з мобільного телефону заявниці аудіозаписи розмов 16.06.2019р., 26.06.2019р., 03.07.2019р. [PERSON] та [PERSON] в присутності сина [PERSON] , 2016 року народження, зроблені заявницею на диктофон за вищенаведеною адресою їхнього спільного проживання. Так, вбачаються: спілкування заявниці [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] , де також прослуховується присутність дитини, де на адресу заявниці [PERSON] в брутальній та нецензурній формі виказуються образи, а також сварка між ними з приводу того, що останній не зміг найти вудочку для ловлі риби, де він також в нецензурній формі та, перебуваючи в агресивному стані, виказував образи на адресу заявниці. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що на прослуханих аудиозаписах зафіксовані його розмови з дружиною, в квартирі також була присутня дитина, однак, дружина його провокувала. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. За частиною 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частин 1, 2 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис [PERSON] відносно дружини [PERSON] та їхнього сина [PERSON] , 2016 року народження, у вигляді тимчасових обмежень строком на 2 місяці, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , 2016 року народження, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на 50 метрів до місця проживання [PERSON] та сина [PERSON] , 2016 року народження, за адресою: [ADDRESS] , а також місць навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та сина [PERSON] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактування з нею через інші засобі зв`язку особисто і через третіх осіб. В частині заявлених [PERSON] вимог про встановлення вищезазначених обмежень [PERSON] строком на 6 місяців, відмовити в задоволенні за недоведеністю. При цьому, визначаючи такі обмеження [PERSON] строком на 2 місяці, суд виходить із того, що в судовому засіданні встановлено, що він вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини [PERSON] в присутності їхнього малолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження, який за станом здоров`я потребує додаткової уваги та догляду, що також спричиняло негативні наслідки щодо психологічного стану дитини. Факт вчинення [PERSON] психологічного насильства відносно дружини підтверджується прослуханими в судовому засіданні в присутності учасників справи аудіозаписами розмов 16.06.2019р., 26.06.2019р., 03.07.2019р. [PERSON] та [PERSON] в присутності їхнього малолітнього сина, зробленими заявницею на диктофон за вищенаведеною адресою їхнього спільного проживання, в ході яких на адресу заявниці [PERSON] в брутальній та нецензурній формі виказуються образи, а також сварка між ними 03.07.2019р. в ході якої він також в нецензурній формі та, перебуваючи в агресивному стані, виказував образи на адресу заявниці, при цьому суд зазначає, що [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що саме це відбувалося між ним та дружиною. Заслуховуючи аргументи [PERSON] про те, що він є співвласником вищенаведеної квартири, а тому його не можна позбавляти права користування його власністю, суд зазначає, що обмеження у виді заборони йому перебувати в місці спільного проживання з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , 2016 року народження, за адресою: [ADDRESS] ; та заборони йому наближатися на 50 метрів до місця проживання [PERSON] та сина [PERSON] , 2016 року народження, за адресою: [ADDRESS] , є тимчасовим заходом і встановлюється судом строком на 2 місяці, враховуючи вищенаведені встановлені відносини між учасниками справи, а також виходить із того, що у разі конкуренції права власності із правом на особисту недоторканість, перевага має бути надана останньому, оскільки воно стосується життя та здоров`я [PERSON] та їхнього малолітнього сина [PERSON] , який є дитиною-інвалідом, а також враховуючи його агресивну поведінку до дружини в присутності сина. При цьому суд не приймає аргументи заявниці щодо вчинення відносно неї фізичного насильства, враховуючи наявність зареєстрованого 26.06.2019р. кримінального провадження, оскільки наявність внесення такої відомості до ЄРДР не є доказом вини [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому в судовому засіданні [PERSON] заперчував, що саме він наносив тілесні ушкодження заявниці.

Outcome: partial