Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] , в якій просив суд видати обмежувальний припис щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного із заявником проживання (перебування) за адресою [ADDRESS] та наближатися на 100 метрів до місця його проживання (перебування) [ADDRESS] на строк шість місяців. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстровані та проживають він, його мати [PERSON] ,1939 року народження, та його брати - [PERSON] , [PERSON] . Заявник наголосив, що [PERSON] на протязі багатьох років зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані ображає нецензурними словами його та матір [PERSON] , погрожує завдати тілесні ушкодження. Сварки тривають годинами у тому числі і в нічний час. Крім сварок, приниження, нецензурних образ, [PERSON] почав застосовувати по відношення до нього фізичне насилля, погрожувати розправою, вбивством, знищенням житла шляхом підпалу, пошкодженням електропроводки та сантехніки, знищенням домашніх речей та облаштування квартири, також викидає з холодильника продукти харчування, включає голосно музику, у тому числі в нічні часи, залишає відкритим газ на газовій плиті. В квартиру [PERSON] приводить сторонніх людей в нетверезому стані, розпиває з ними спиртні напої, а потім починає принижувати його та матір, ображає нецензурною лайкою, та постійно погрожує. 07.11.2019 року, прийшовши додому в стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] почав голосно лаятись, виражатися нецензурними словами в його бік. Під час цих дій [PERSON] схопив його за одяг в області грудей і завдав йому удар своєю головою в область щелепи, після чого він відчув різкий біль у голові, з ясен пішла кров. Був викликаний наряд «ПоліНа» та швидка невідкладна допомога, та йому була надана медична допомога. 09.11.2019 року прийшовши додому в стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] вдарив по дверях кімнати заявника ногою і почав виражатися на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, підійшов до шафи у коридорі і викинув з неї речі заявника та їхньої матері, схопив і вдарив об підлогу його мікрохвильову піч, погрожував розбити його комп`ютер, у зв`язку з чим заявник викликав співробітників поліції. Ухвалою суду від 15.11.2019 року провадження по справі було відкрито. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його номер мобільного телефону телефонограми, просив розглянути справу за його відсутністю через зайнятість на роботі. Заінтересована особа [PERSON] судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на їх належність, допустимість і взаємний зв`язок, допитавши свідка, суд приходить до висновку, що вимоги за заявою підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. При цьому, слід зазначити, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як і Глава 13 розділу IV ЦПК України, надає безпеці постраждалої особи першочерговий пріоритет навіть над майновими правами кривдника на житло. Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Крім того роз`яснено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до ст.26 вказаного закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Разом з тим, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Тобто, при вирішенні питання щодо домашнього насильства суду потрібно переконатися, чи ґрунтується відповідна заява на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки). Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні за клопотанням заявника допитаний в якості свідка [PERSON] , який пояснив суду, що він є рідним братом заявника та заінтересованої особи у даній цивільній справі. Свідок наголосив, що у квартирі за адресою [ADDRESS] проживають його мати [PERSON] , яка є особою похилого віку, та його рідні брати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок стверджує, що [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, висловлюється нецензурно на їхню адресу, влаштовує сварки та бійки, розбиває меблі, викидає з холодильника продукти харчування, тощо. [PERSON] часто викликає свідка для угамування брата. Також, свідок пояснив, що [PERSON] систематично звертається до правоохоронних органів із заявами відносно вищенаведених дій [PERSON] .. Так, [PERSON] викликав співробітників поліції у зв`язку з тим, що [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння влаштував у місці мешкання чергову сварку та вдарив заявника у щелепу, внаслідок чого йому надано медичну допомогу, а також проведено експертизу щодо нанесених йому тілесних ушкоджень. Свідок ствержує, що йому відомо про видачу термінового заборонного припису стосовно [PERSON] співробітниками поліції терміном на 10 днів, у зв`язку із вчиненням останнім домашнього насильства відносно брата [PERSON] , який спливає 19.11.2019 року. Крім того, на підтвердження існування домашнього насильства заявником надано суду докази неодноразового виклику наряду поліції «ПолиНа», докази звернення із заявами до Харківської місцевої прокуратури №3, докази звернення до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, докази звернення до голови адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради Топчій Т.В.. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 549-с/19 п/п від 08.11.2019 року заявникові 07.11.2019 року завдані тілесні ушкодження, які відностяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень. 09.11.2019 року у відношенні [PERSON] співробітниками поліції складено терміновий припис стосовно кривдника серії АА № 010043 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства віносно [PERSON] та вжито заходів термінового заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 20:00 годин 09.11.2019 року по 20:00 годин 19.11.2019 року. Заінтересована особа [PERSON] будь-яких пояснень або заперечень щодо заяви стосовно відсутності фактів домашнього насильства суду не надав. З огляду на встановлені судом конкретні обставини і характер взаємовідносин, які склались між заявником і його рідним братом [PERSON] , суд приходить до висновку, що у відносинах між [PERSON] та [PERSON] має місце домашнє насильство з боку [PERSON] у відношенні [PERSON] , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved