Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що він є батьком [PERSON], який народився [INFO]. Пологи його дружини [PERSON] відбулися у пологовому будинку м. Сімферополя, АР Крим. [PERSON] звернувся до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про державну реєстрацію народження дитини, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що подане ним свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2018 року, видане відділом реєстрації народження м. Сімферополя ДЗАГС МЮ РК, є недійсним і не створює правових наслідків, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати його право на отримання свідоцтва про народження свого сина. Отже, заявник просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [INFO] у м. Сімферополі, Автономної республіки Крим, матір'ю якого є - [PERSON], [INFO], громадянка України, батьком дитини є - [PERSON], [INFO], громадянин України. В судове засідання заявник не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заяви наполягає, просить задовольнити її у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки останнього суду невідомі. Відповідних заяв, клопотань не надав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] є громадянином України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим 16 грудня 2005 року Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 3). [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим 21 квітня 2011 року Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 4). 30 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 522 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Як випливає зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 110189910000604482007 складений 18.10.2018 року відділом реєстрації народження м. Сімферополя ДЗАГС МЮ РК, батьком дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON], громадян України, матір'ю - [PERSON], громадянка України (а.с. 8). Відповідно до письмової відмови, наданої заявнику Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області за № 811/17.3-04-37 від 15.11.2018 року [PERSON] відмовлено в проведенні державної реєстрації народження дитини з тих підстав, що документ наданий заявником є недійсним і не створює правових наслідків, у зв'язку з тим, що виданий органом на тимчасово окупованій території, діяльність якого вважається незаконною відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовій режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VІ (а.с. 2). Згідно з п. 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.11.2014 року № 1207, визначено, що Автономна республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові, походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України; підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 року № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року, № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]». Встановлення факту народження дитини має для заявниці юридичне значення, оскільки з ним пов'язане виникнення, зміна або припинення майнових прав, а саме отримання свідоцтва про народження дитини. Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини знайшла своє обґрунтоване доведення в ході судового розгляду у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved