Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що зі слів його батьків [PERSON] та [PERSON] йому достовірно відомо, що датою його народження є [INFO] . Свідоцтво про народження, яке було видане на ім`я заявника невдовзі після народження, під час переїзду батьків на нове місце проживання було втрачено. У віці неповних п`яти років заявник пішов до школи. Після закінчення школи у 1967 році постало питання про продовження його навчання і відповідно з`явилась потреба у поновленні свідоцтва про народження. У зв`язку з тим, що заявник мав намір поступати до військового навчального закладу, виникла також проблема невідповідності віку формальним вимогам для вступу до військового закладу. В результаті у 1967 році на ім`я [PERSON] було видано повторне свідоцтво про народження, в якому вже зазначалось, що на підставі актового запису про народження № 03 від 20.01.1951 року датою його народження є [INFO] . Але у зв`язку з тим, що на даний час заявник працює в системі вищої освіти та посада, перебування на якій проектом Закону, що знаходиться на розгляді у Верховній Раді України, передбачає обмеження за віком - до 70 років, виникла потреба у підтвердженні фактичної дати його народження - [INFO] . На підставі викладеного заявник просить суд встановити неправильність актового запису № 04 про народження [PERSON] , складеного [INFO] Матвіївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, в частині дати народження [PERSON] , вказавши дату народження « [INFO] » замість « [INFO] »; зобов`язати Чорнобаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису цивільного стану про народження № 04, складеного [INFO] Матвіївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, в частині дати народження [PERSON] , вказавши дату народження « [INFO] ». 25.11.2021 року від Чорнобаївського відділу ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли Заперечення, відповідно до яких зазначено, що Відділ заперечує проти задоволення заяви та вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи з огляду на наступне. Відповідно до відомостей, які містяться в актовому записі про народження № 04, складеного 20.01.1951 року виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області відносно [PERSON] , [INFO] , дійсно, 08.06.1967 року було повторно видано свідоцтво про народження за № [NUMBER] у точній відповідності до актового запису. Зі змісту поданої [PERSON] заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, випливає, що будь-які документи, які б підтверджували дату народження заявника « [INFO] » відсутні. Внесення змін до актового запису про народження № 04, складеного 20.01.1951 року виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області відносно [PERSON] , а саме вказати дату народження дитини « [INFO] » протирічить будь-якій послідовності дій, оскільки актовий запис про народження не може бути складеним за 2 роки 11 місяців до народження дитини. На підставі викладеного представник заінтересованої особи просить суд відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. 06.12.2021 року від Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли Заперечення, відповідно до яких зазначено, що з заяви вбачається, що вимога про встановлення факту народження заявника [INFO] ґрунтується на суб`єктивній думці заявника, що склалася за слів батьків, які наразі є померлими. Документальні підтвердження - докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, до заяви не додано. Задоволення судом вимог заявника свідчило б про проведення державної реєстрації народження [INFO] , шляхом складання паперового носія актового запису та формування його у книзі державної реєстрації актів про народження, що зберігаються у архівах двох різних відділів державної реєстрації актів цивільного стану за 2 роки та 11 місяців до настання дати, яку заявник вважає своїм днем народження, що є нелогічним щодо виникнення події у просторі та часі та буде суперечити даті складання актового запису. У судовому засіданні заявник та представник заявника повністю підтримали подану заяву, просили її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Представник заінтересованої особи - Чорнобаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоноському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Розгляд даної справи проводиться з дотриманням ст. 317 ЦПК України. Заслухавши пояснення заявника та представника заявника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. При розгляді справи встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.06.1967 року, виданого Матвіївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, заявник [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 3 від 20.01.1951 року (а.с. 17). Згідно листа №2929/22.22-01.11 від 18.11.2020 року Чорнобаївського районного відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис про народження № 04, складений 20.01.1951 року Матвіївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З листа № 522 від 15.09.2021 року КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради» вбачається, що адміністрація лікарні не може підтвердити юридичний факт народження [PERSON] [INFO] у селі Матвіївка Чорнобаївського району Черкаської області, у зв`язку з тим, що термін зберігання форми первинної облікової документації № 096/о «Історія вагітності та пологів №-___» становить 25 років, форми первинної облікової документації №002/о «Журнал обліку приймання вагітних, роділь та породіль» - 50 років (а.с. 14). 02.11.2020 року заявник звернувся до Золотоніського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області із заявою про встановлення детальної інформації про актовий запис про народження, на яку отримав відповідь. У подальшому заявник 10.09.2021 року звернувся до Чорнобаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області із запитом, в якому просив повідомити, який документ став підставою внесення даних до актового запису про його народження, на що було отримано відповідь про те, що такі документи не збереглися. 18.10.2021 року заявник звернувся до Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про його народження, але відповіді не отримав. Вирішуючи по суті вимоги заявника, суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначено Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, що діє з 27 липня 2010 року. Згідно із ч. 1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Приписами ч. 1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.11 року №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012 року та №1161/5 від 03.08.2012 року. Відповідно до п.п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Відповідно до пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Згідно із п. 2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до абз. 2 п. 3, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07 липня 1995 року суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Відповідно до роз`яснень Великої Палати Верховного Суду, суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 22 цього Закону заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відділами державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.7 Правил визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із п. 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною у додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Як зазначає заявник у своїй заяві до суду, зі слів його батьків [PERSON] та [PERSON] достовірно відомо, що датою його народження є [INFO] . Свідоцтво про народження, яке було видане на ім`я заявника невдовзі після народження, під час переїзду батьків на нове місце проживання було втрачено. У віці неповних п`яти років заявник пішов до школи. Після закінчення школи у 1967 році постало питання про продовження його навчання і відповідно з`явилась потреба у поновленні свідоцтва про народження. У зв`язку з тим, що заявник мав намір поступати до військового навчального закладу, виникла також проблема невідповідності віку формальним вимогам для вступу до військового закладу. В результаті у 1967 році на ім`я [PERSON] було видано повторне свідоцтво про народження, в якому вже зазначалось, що на підставі актового запису про народження № 03 від 20.01.1951 року датою його народження є [INFO] . На даний час заявник працює в системі вищої освіти та посада, перебування на якій проектом Закону, що знаходиться на розгляді у Верховній Раді України, передбачає обмеження за віком - до 70 років, виникла потреба у підтвердженні фактичної дати його народження - [INFO] . На підставі викладеного заявник просить суд встановити неправильність актового запису про його народження. Той факт, що заявник [PERSON] народився саме [INFO] , знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та був доведений належними доказами, а саме: листом Чорнобаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 18.11.2020 року; листом Золотоніського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 10.11.2020 року; листом Чорнобаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області від 24.09.2021 року; листом КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради» від 15.09.2021 року. Крім того, вказаний вище факт підтверджується і показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] у суді пояснив, що він товаришує з [PERSON] ще з дитинства, вони разом навчалися у школі. Йому достовірно відомо, що [PERSON] народився [INFO] , щороку вони святкували його день народження саме у той день. Вони товаришують все життя і він знає, що дата народження [PERSON] [INFO]. Свідок [PERSON] у суді пояснив, що вони з [PERSON] однокласники, навчалися в одній школі. Також йому відомо, що [PERSON] народився [INFO] , завжди в цей день його вітали з днем народження. Але пізніше він дізнався, що офіційно день народження у нього записаний 02 січня, що стало для нього несподіванкою. Також зазначив, що [PERSON] набагато молодший за нього, але при цьому він завжди гарно навчався, у нього були гарні успіхи. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що вони товаришують з [PERSON] з серпня 1969 року, разом навчалися в інституті, а наразі разом працюють. [PERSON] був набагато молодшим від однокурсників, вони завжди глузували з цього приводу. Народився [PERSON] [INFO] , це знали абсолютно всі і святкували день народження саме в цей день. Також суд зазначає, що відповідно до письмових доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається невідповідність нумерації актового запису про народження заявника. Так, відповідно до повторного свідоцтва про народження [PERSON] зазначено, що про його народження зроблено актовий запис № 3 від 20.01.1951 року, при цьому у відповідні Чорнобаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.09.2021 року зазначено про те, що актовий запис про народження [PERSON] складений під номером 4 від 20.01.1951 року. Дані факти також свідчать про те, що дані про народження [PERSON] не відповідають дійсним обставинам справи. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки той факт, що заявник народився [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved