Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме договору дарування від 14 серпня 1981 року на 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] його батьку [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання заявник не з*явилась, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, заяву підтримав. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з*явилась від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти заяви не заперечувала. Представник Сумської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з*явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню виходячи зі слідуючого. В суді встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с. 12-13). [PERSON] помер [INFO] ( а.с.7). На підставі договору дарування від 14 серпня 1981 року , який був посвідчений державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори Бойко Л.М. належить 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] .(а.с. 5,6) Право власності спадкодавця було зареєстровано в КП Сумське міське БТІ в реєстровій книзі № 104 за № 6797 від 18.08.1981 року (а.с.15). У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і отримав свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 січня 2020 року № 400/02-31 державним нотаріусом Сумської міської державно нотаріальної контори заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , оскільки в договорі дарування від 14 серпня 1981 року за р.№ 117 прізвище власника значиться як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть, виданого Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області серії [NUMBER] від 13.05.2019 року прізвище померлого вказано як [PERSON] .( а.с.16). Відповідно Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] зазначено, що [PERSON] ( російською мовою) - домовладелец. Також, згідно записів в Будинковій книзі (виконаних російською мовою) за вказаною адресою були прописані: [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ) (а.с.8-10). Згідно паспорту громадянина України, довідці про реєстрацію місця проживання , свідоцтві про смерті прізвище спадкодавця вказано як [PERSON] . Згідно п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~громадяни мають\~право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт належності договору дарування 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] .Суми від 14.08.1981року на ім.*я [PERSON] померлому [INFO] [PERSON] , оскільки у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написані прізвища спадкодавця , яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння та користування майном. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved