Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Заявникзвернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт, що свідоцтво про особисту власність від 19.03.2002 року на жилий будинок №63 по вул.Куйбишева у м.Херсоні дійсно належить [PERSON]. Вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення виконкому Комсомольської районної Ради народних депутатів м.Херсона №35 від 15.03.2002 року заявник отримав 19.03.2002 року свідоцтво про право особистої власності за №24 на 50/100 частин під час розподілу земельної ділянки, взамін свідоцтва №96 про право особистої власності на жилий будинок від 14.12.2001 року на 23/100 частини. В графі даного свідоцтва «дійсно належить» вказано прізвище [PERSON], імя [PERSON], а в дійсності імя заявника [PERSON], тобто замість [PERSON] вказано [PERSON]. Заявник звернувся до нотаріуса, де йому було розяснено про необхідність усунути розбіжність в правовстановлюючих документа, в яких різні імя. У звязку з цим, заявник просить задовольнити вказану заяву. Заявник та його представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету\~Корабельної районної\~у м.Херсоні\~радив судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №01, зробленого 19.05.1994 року Відділом РАЦС, [PERSON] народився 12.05.1942 року. Згідно свідоцтва про особисту власність №24 від 19.03.2002 року, на підставі рішення виконкому Комсомольської районної Ради народних депутатів м.Херсона №35 від 15.03.2002 року, жилий будинок №63 по вул.Куйбишева у м.Херсоні належить [PERSON]. З посвідчення серії АЗ №097319 вбачається, що воно видано на імя [PERSON], [INFO] З картки фізичної особи платника податків, виданої Державною податковою інспекцією у м.Херсоні 12.03.2010 року вбачається, що [PERSON], [INFO] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER]. З копію паспорту №ЕК922133, виданий 21.04.2010 року, вбачається, що він виданий на імя [PERSON], [INFO] З копію паспорту серії МР №405481, виданий 14.06.2013 року Комсомольським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області, вбачається, що він виданий на імя [PERSON], [INFO], та він зареєстрований в житловому будинку за адресою: вул.Куйбишева, 63, м.Херсон з 12.05.2002 року. Зазначена обставина також підтверджується будинковою книгою. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок №24 від 19.03.2002 року, допущена помилка у написанні імя заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу є для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документа\~є обґрунтованою\~та підлягає\~задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved