Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною йому та сестрам [PERSON], [PERSON] частиною будинку в розмірі 73/100 на вул. Львівській,17 в м. Стрий, скасувати декларацію про готовність цього обєкта до експлуатації на зазначений будинок, складену Інспекцією ДАБК у Львівській області 15.12.2011р., зобовязати відповідачку [PERSON] привести належну їй частину будинку в розмірі 27/100 до попереднього стану, стягнути судові витрати. В обґрунтування покликався на те, що відповідачка, яка є власником 27/100 частин спірного будинку, здійснила перебудову належної їй частини будинку, захопивши більш ніж 7 кв. м з належних йому та третім особам 73/100 частин будинку. Останній не розподілений в натурі, квартири в ньому не виділені, відповідачка [PERSON] не мала права проводити будівельні роботи в 2010-2011 роках. Незважаючи на відсутність дозвільних документів на перебудову будинку та заборону Стрийської міської ради здійснювати будівництво [PERSON] збудувала двоповерхову будівлю, чим знівечила архітектуру будівлі, пошкодила належну йому та іншим співвласникам частину будинку, знищила його житло, відкривши доступ у помешкання холоду, дощу та снігу. У жовтні 2011 року відповідачка [PERSON] шахрайським способом виманила в нього підпис у декларації про готовність обєкта до експлуатації. Ознайомившись з даною декларацією, він 21.10.2011р. та 25.11.2011р. звертався до Стрийської міської ради та Інспекції ДАБК у Львівській області із заявами про відкликання свого підпису під цим документом. Однак, міська рада ігнорувала його звернення, а інспекція, незважаючи на відсутність в декларації підпису ще одного співвласника [PERSON], 15.12.2011р. зареєструвала вказану декларацію. В судовому засіданні позивач, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримав. Представник [PERSON] [PERSON] подав письмове заперечення на позов, в якому зазначав, що вимоги позивача не підтверджені належними і допустимими доказами. Натомість позиція його довірительки підтверджена наступними доказами: 22.07.2005р. [PERSON] відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3505, отримала в дар 27/100 частин житлового будинку на вул. Львівській,17 в м. Стрий, що складався з коридору «2-1», кухні «2-3», житлової кімнати «2-4», підвалу ІІ, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 17,7 кв. м. 05.08.2005р. [PERSON] зареєструвала право власності на належну їй частину будинку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7976557 від 05.08.2005р. 13.02.2007р. [PERSON] отримала у власність земельну ділянку розміром 0,0512 га для обслуговування житлового будинку, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 508757 від 13.02.2007р. З метою покращення житлових умов сімї провела реконструкцію належної їй частини будинку шляхом перепланування кухні «2-3» до житлової кімнати»2-4» та добудови частини першого поверху з надбудовою другого поверху. Всі будівельні роботи виконані з дотриманням будівельних норм та правил, з використанням сучасних якісних будівельних матеріалів, підтвердженням чого є технічний паспорт на будинок в цілому реєстровий №427 від 10.06.2011р. та виготовлена 15.12.2011р. декларація про готовність обєкта до експлуатації. Доводи позивача є надуманими, згідно з технічними паспортом житло позивача вона не захоплювала, стіна між її частиною будинку та частиною будинку, яку займає позивач не порушена. З наданих нею фотознімків вбачається, що частина будинку, що належить позивачу, занедбана, руйнується, деревяні конструкції гниють, ринви течуть, двері забиті листом ДВП, вікна горища заткнуті старими одіялами, двері і вікна давно не фарбовані, подвіря захаращене сміттям, старими будівельними матеріалами (дошками, камінням, цеглою), заросло чагарником і травами, є розплідником гризунів. Позивач вважала, що відповідач, предявивши даний позов намагається створити їй проблеми, щоб за її рахунок забезпечити собі нормальні житлові умови та благоустрій свого житла і території. Окрім цього [PERSON] зазначив, що розподіл будинку №17 на вул. Львівській в м.Стрий був проведений попередніми співвласниками цього будинку задовго до придбання частини будинку [PERSON], частки кожного співвласника були визначені рішеннями судів, які залишені без змін, тому позивач не вправі ставити питання про перерозподіл спірного будинку. Представник відповідача - Інспекції ДАБК у Львівській області та треті особи: [PERSON], [PERSON], незважаючи на те, що неодноразово належним чином повідомлялися судом про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останніх та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України, одним із яких є визнання права, якщо таке заперечується чи не визнається іншими особами. Тому власник порушеного права зобовязаний довести належність йому такого права і відповідно може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Як вбачається з копії рішення Народного суду м.Стрий від 23.09.1960р. (т.1 а.с.174), у справі №2-483 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння №17 по вул. Львівській в м.Стрию і частково недійсного свідоцтва на право власності на теж будинковолодіння, виданого 2 серпня 1950р. на [PERSON], цим рішенням позов [PERSON] задоволений. Визнано за останньою право власності на 1/2 частину домоволодіння №17, що знаходиться по вул. Львівській в м.Стрию. Свідоцтво про право власності на це ж домоволодіння, видане на імя [PERSON] 2 серпня 1950р., визначене частково недійсним. Згідно з договором дарування від 26.10.1960р. реєстр. №1-4548 (т.1 а.с.175), посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар половину домоволодіння, що знаходиться в м. Стрий по вул.Львівській,17. В договорі зазначено, що половина цього домоволодіння належить [PERSON] на праві власності згідно рішення нарсуду м.Стрий від 23.09.1960р. та реєстраційного посвідчення, виданого Стрийським інвентарбюро 25.10.1960р. №427. Згідно з копією рішення Народного суду м.Стрий від 17.11.1960р. (т.1 а.с.176,182), у справі №550 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл домоволодіння та позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл того ж домоволодіння, суд позов [PERSON] задоволив. Виділив в домоволодінні №17 по вул.Львівській в м.Стрию в її користування одну кімнату площею 31,14 кв. м, веранду коло цієї кімнати, сарай і пристройку до сараю, а також виділив в її користування 0,03 га присадибної ділянки, на якій знаходяться будинок і сарай. Решту домоволодіння і присадибної ділянки суд залишив в користуванні [PERSON]. З копії ухвали Народного суду Стрийського району від 16.11.1961р. (т.1 а.с.169), у справі №2-349 за позовом [PERSON] до [PERSON] (останній ймовірно змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON]) про розподіл домоволодіння, якою розтлумачено рішення суду від 11.08.1961р. у даній справі про розподіл присадибної ділянки між співвласниками (т.1 а.с.190), яке в свою чергу залишено без змін ухвалою Судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 30.11.1961р. у справі №1654 1961р. (т.1 а.с.170), вбачається, що зазначеними рішеннями судів в користування [PERSON] виділено присадибу, що розташована біля її половини будинку, 516 кв. м та біля сараю 483 кв. м, загалом 999 кв. м; в користування [PERSON] виділена присадибна ділянка також загальною площею 999 кв. м. Рішення виконавчого комітету Стрийської міської Ради депутатів трудящих від 10.05.1973р. №249 (т.1 а.с.179,194) у звязку з продажем сараю «Б», що викликало зміну ідеальних частин співвласників жилого будинку №17 по вул.Львівській в м.Стрию, затверджено запропонований Стрийським МБТІ (т.1 а.с.178) розрахунок ідеальних частин жилого будинку №17 по вул.Львівській в м.Стрию між співвласниками: частка [PERSON] становить 73/100 частини жилого будинку, частка [PERSON] 27/100 частин жилого будинку. Зобовязано заввідділом комунального господарства оформити свідоцтва про право власності на відповідні частини жилого будинку та дозволено Стрийським МБТІ провести реєстрацію свідоцтв про право власності на жилий будинок №17 по вул.Львівській в м.Стрию. Згідно повідомлення Стрийського ДК МБТІ від 27.01.2005р. (т.1 а.с10) на зазначену дату співвласниками житлового будинку №17 по вул.Львівській в м.Стрию були: - на 73/400 частини [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.1996р. (т.1 а.с.183); - на 73/400 частини [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.1996р. (т.1 а.с.184); - на 73/400 частини [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.1996р. (т.1 а.с.185); - на 73/400 частини [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.1996р. (т.1 а.с.185); - на 27/100 частини [PERSON] згідно договору дарування від 22.07.2005р. (т.1 а.с.36,86,87). З копії договору дарування частини будинку від 22.07.2005р. (т.1 а.с.36,86), посвідченого посвідченого приватним нотаріусом Стрийської районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3505 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.08.2005р. р. №5221075 (т.1 а.с.87) [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 27/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в м.Стрию, вул.Львівська,17, а саме: коридор «2-1», кладова «2-2», кухня «2-3», житлова кімната «2-4», підвал ІІ, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 17,7 кв. м. Вказана частина будинку з відповідною частиною господарських будівель належала дарувальнику [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Стрийською державною нотаріальною конторою 30.07.2004р. за реєстровим №1-3850, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.08.2004р., номер витягу 4457958, реєстр. №5221075. Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.79,80): - №9361854 від 13.09.2013р. позивачу [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер: 1-3018, виданого 22.06.2007р. Стрийською державною нотаріальною конторою, належить на праві спільної часткової власності 73/400 житлового будинку по вул.Львівській,17 в м.Стрию, житловою площею 43,08 кв. м; - №13365509 від 25.11.2013р. позивачу [PERSON] на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду у справі №2-167/10 від 06.09.2010р., належить на праві спільної часткової власності 73/400 цього ж житлового будинку. За клопотанням позивача була проведена судова будівельно-технічна експертиза на предмет визначення того, чи відбувся реальний розподіл відповідно до належних часток - 73/100 та 27/100 будинку по вул.Львівській,17 в м.Стрию в тому стані, в якому він існував у 1962-1963 роках та чи мало місце захоплення відповідачкою [PERSON] під час фактичного розподілу між сторонами цього будинку належної позивачу частини будинку. З висновку №4761 судової будівельно-технічної експертизи від 06.07.2016р. вбачається, що на момент проведення експертизи сторона із часткою 73/100 має в наявності площі на 5,39 кв. менше за належну їй частку. В ході проведення експертизи встановлено, що стіна, яка на даний час є суміжною приміщеннями поз.1-4 та 2-3, 2-4 не переносилася (див. Додаток №1), а розмір 4,42 м відповідає дійсності. Отже, оцінюючи наведені докази, суд прийшов до висновку, що розподіл спірного житлового будинку по вул.Львівській,17 в м.Стрию відбувся задовго до того як власником його частини в розмірі 73/400 став позивач. Розподіл будинку здійснений на підставі рішення Народного суду м.Стрий від 17.11.1960р. (т.1 а.с.176,182), ухвали Народного суду Стрийського району від 16.11.1961р. (т.1 а.с.169), рішення виконавчого комітету Стрийської міської Ради депутатів трудящих від 10.05.1973р. №249(т.1 а.с.179,194). Зокрема, останнім рішенням у звязку з продажем сараю «Б», що викликало зміну ідеальних частин співвласників жилого будинку №17 по вул. Львівській в м. Стрию, затверджено розрахунок ідеальних частин цього жилого будинку між співвласниками (т.1 а.с.178): частка [PERSON] ([PERSON]) Онуфрійовича становить 73/100 частини жилого будинку, частка [PERSON] 27/100 частин жилого будинку. Останні погодилися з таким розподілом, вищезазначених рішень не оспорювали, тобто вважали їх законними. Позивач став власником належної йому частини - 73/400 спірного будинку лише 13.03.1996р. після смерті батька [PERSON] (т.1 а.с.184), який за життя був власником 73/100 частин цього будинку. Відтак, суд вважає, безпідставними твердження позивача про те, що спірний будинок не був розподілений в натурі між співвласниками, квартири в ньому не виділені. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вимоги про скасування декларації про готовність до експлуатації обєкта садибного житлового будинку на вул. Львівській,17 в м. Стрию, яка зареєстрована Інспекцією ДАБК у Львівській області 15.12.2011р. Дана декларація підписана самим позивачем, в також іншими співвласниками будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON] Невідомо чим керувався позивач, стверджуючи, що [PERSON] збудувала двоповерхову будівлю, чим знівечила архітектуру будівлі, пошкодила належну йому та іншим співвласникам частину будинку, знищила його житло, відкривши доступ у помешкання холоду, дощу та снігу, оскільки в матеріалах справи (т.1 а.с.97,98) наявні фотознімки, на яких зображені належні сторонам частини будинку, одна з яких - частина позивача та інших співвласників в занедбаному стані внаслідок відсутності належного догляду з боку останніх. Окрім цього висновком №4761 судової будівельно-технічної експертизи від 06.07.2016р. встановлено, що стіна, яка на даний час є суміжною приміщеннями поз.1-4 та 2-3, 2-4 (тобто розділяє належні сторонам частини будівлі) не переносилася (див. Додаток №1). Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що вимоги позивача не доведені жодними доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed