Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме про належність йому заповіту, складеного від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] посвідченого 10 квітня 2000 року секретарем Лисичинської сільської ради, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 2,52 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю Р1№664640. Батько залишив заповіт, де вказав спадкоємцями [PERSON] та [PERSON]. 20 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із розбіжністю у записі прізвища спадкоємця зазначеного у заповіті та документах, що посвідчують його особу. Оскільки виправити дану описку в позасудовому порядку виявилось неможливим - просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник заяву підтримав з мотивів, у ній викладених, просить заяву задовольнити, встановити факт належності йому заповіту, посвідченого 10 квітня 2000 року секретарем Лисичинської сільської ради, складеного від імені [PERSON]. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник [PERSON] є її сином, запевнила, що апостроф у прізвищі, зазначеному у заповіті, вчинений помилково. Представник заінтересованої особи Лисичинська сільська рада Підволочиського району, будучи в установленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, хоча подали заяву згідно якої просять справу слухати у їх відсутності, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечують. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти : З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2013 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в с. Шельпаки Підволочиського району. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Таке ж прізвище, ім'я та по-батькові - [PERSON] - зазначено у паспорті громадянина України [NUMBER], виданому Підволочиським РВ УМВСУ 24 серпня 2009 року. Крім того, із свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Лисичинською сільською радою Підволочиського району 22 квітня 2013 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Шельпаки Підволочиського району. Проте, у заповіті, посвідченому 10 квітня 2000 року секретарем Лисичинської сільської ради, реєстровий номер № 18, складеному від імені спадкодавця [PERSON] прізвище спадкоємця зазначено [PERSON]. Таким чином, прізвище та ім'я [PERSON] зазначені у заповіті не відповідають - записам зазначених в інших документах заявника, що посвідчують його особу. Рішенням Підволочиського районного суду № 2о/604/72/13 від 19 грудня 2013 року встановлено факт належності [PERSON] Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 664640 від 14 березня 2001 року. Також встановлено, що заповіт, посвідчений 10 квітня 2000 року секретарем Лисичинської сільської ради, складений у від імені спадкодавця [PERSON]. Таким чином судом установлено, що у заповіті, посвідченому 10 квітня 2000 року секретарем Лисичинської сільської ради, реєстровий номер № 18, свідоцтві про народження, паспорті громадянина України - ім'я та по-батькові заявника - [PERSON] - є ідентичними, що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] - одна і та ж особа, при цьому запис прізвища у заповіті «[PERSON]» суд розцінює як вчинений помилково. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року суд, на підставі п. 6 ст .256 ЦПК України може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких , що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту. страхового свідоцтва (Полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що встановлення факту належності заповіту, посвідченого 10 квітня 2000 року секретарем Лисичинської сільської ради, реєстровий номер № 18, складеного від імені спадкодавця [PERSON] на ім'я [PERSON] - [PERSON] відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію його законних прав, зокрема здійснення права на одержання спадщини, тому, відповідно до ст. 256 ЦПК України, заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити.

Outcome: approved