Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій вказав наступне. 08 травня 1974р. тітка позивача [PERSON] - [PERSON] подарувала йому житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Договір дарування був посвідчений третьою Донецькою державною нотаріальною конторою 15 травня 1974р. за реєстром № 2987. Після укладення договору дарування позивач зареєстрував цей договір в БТІ м. Донецька 22 травня 1974р. На цей час він вирішив приватизувати земельну ділянку за вказаною адресою, на якій розташований будинок, але для цього управління земельних ресурсів запропонувало йому зробити перереєстрацію зазначеного договору дарування в реєстраційній службі. Однак, реєстраційна служба відмовила йому в реєстрації договору дарування вказаного житлового будинку з причини того, що в договорі дарування прізвище позивача вказана з м'яким знаком як [PERSON], а в паспорті українською мовою його прізвище вказане з апострофом як [PERSON]. З даного питання позивач звернувся до третьої Донецької державної нотаріальної контори для зміни його прізвища в договорі дарування будинки з [PERSON] на [PERSON] з апострофом. Однак, нотаріус [PERSON] відмовила йому внести зміни, пославшись на п.6.13 розділу У1 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом МЮ України від 22.12.2010р № 3253/5, згідно до якого виправлення помилок робиться нотаріусом, який здійснював нотаріальну дію, а нотаріус [PERSON] в даний час в нотаріальній конторі не працює. Таким чином, позивач не може зареєструвати договір дарування в реєстраційній службі і відповідно приватизувати земельну ділянку. Вирішити це питання нотаріус йому запропонувала в судовому порядку, щоб суд встановив, що договір дарування будинку [ADDRESS] належить йому [PERSON] Заявник [PERSON] до суду не з'явився, але від нього надійшла заяви з проханням розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали по справі суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку особливого провадження про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а за п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. В судовому засіданні встановлено, що встановлення факту належності позивачу [PERSON] договору дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS]., посвідченого третьою Донецькою державною нотаріальною конторою 15 травня 1974р., йому необхідно для приватизування земельної ділянки біля вказаного житлового будинку. Тому суд вважає, що встановлення цього факту належності правовстановлюючого документу саме позивачу, підлягає задоволенню, оскільки підтверджується доданими до справи паспортом на її ім'я, свідоцтвом про його народження, про укладання шлюбу між його батьками, свідоцтвами про смерть батьків, довідками про ідентифікаційні номери його та його батьків, в яких прізвище позивача та його близьких родичів українською мовою значиться як [PERSON]. Названі вище докази дають суду підстави вважати, що позивач [PERSON] надав суду достатні докази у підтвердження своєї заяви. На підставі ст.ст. 234, 256-259,209-223 ЦПК України, суд -

Outcome: approved