Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження її дитини, сина [PERSON], який народився 13 липня 2014 року; зобовязати відділ РАЦС Лозівського міського управління юстиції зареєструвати факт народження її дитини та видати відповідно свідоцтво про народження. Заявник посилається на те, що вона, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 13 липня 2014 року народила дитину - сина [PERSON]. Дитину вона народила на тимчасово окупованій території АРК в м. Сімферополі. Для того, щоб виїхати з тимчасово окупованої території, вони отримали свідоцтво про народження їх сина, [PERSON]. Однак, коли заявник звернулася до відділу РАЦС з метою реєстрації народження дитини, відділ РАЦС Лозівського міського управління юстиції відмовив зареєструвати факт народження дитини та видати свідоцтво про народження.. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуми Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачено ст.. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Із матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON], в липні 2014 року, перебуваючи на девятому місяці вагітності, проживала в м. Сімферополь разом зі своїм чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-АП № 133618, виданого 05.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нижньогірського районного управління юстиції Автомономної Республіки Крим. 14 липня 2014 року у них народився син [PERSON]. Для того, щоб виїхати з тимчасово окупованої території, 06 серпня 2014 року батьки дитини [PERSON] та [PERSON] зареєстрували факт народження [PERSON] та отримали свідоцтво про народження їх сина, видане відділом державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автомономній Республиці Крим, актовий запис № 3160. Факт народження [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 1067 від 14.07.2014 року. Заявник звернулась до відділу ДРАЦС по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області із заявою про реєстрацію на території України своєї дитини [PERSON], який народився у м. Сімферополь 14 липня 2014 року. Відділом ДРАЦС по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області заявнику було відмовлено у реєстрації та рекомендовано звернутись до суду. Відмова мотивована положенням ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» згідно яких, будь-який акт (рішення, документ) виданий органами чи/або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Тому на підставі наданих документів державна реєстрація народження дитини неможлива. Отже, свідоцтво про народження [PERSON], видане 06.08.2014 року відділом державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автомономній Республиці Крим, актовий запис № 3160, в якому місцем народження дитини зазначено м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається із копії паспорта заявника, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту народження дитини [PERSON], оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника не має такої можливості. Іншого порядку для вирішення конкретної ситуації не визначено. Крім того, мати дитини наполягає на задоволенні заяви.

Outcome: approved