Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила суд видати обмежувальний припис та визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , заборонивши йому строком на шість місяців наближатись на відстань 200 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та до місця навчання дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатись на відстань 5 метрів [PERSON] до місця перебування [PERSON] у громадських місцях. Заяву мотивувала тим, що 15.10.2016 уклала з [PERSON] шлюб, в якому народилась донька [PERSON] , [INFO] З жовтня 2016 року до червня 2019 року проживала за вищевказаною адресою з [PERSON] , проте, під час спільного проживання останній періодично застосовував до неї насильство, завдавав тілесних ушкоджень. З приводу таких дій зверталася до відділу поліції, внаслідок чого [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності. Незважаючи на окреме проживання з чоловіком, останній не залишає її у спокої та наносить тілесні ушкодження. У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали з підстав, що викладені у такій. Додатково вказали, що побиття та психологічне насильство відбувалися за місцем проживання заявниці, а також за місцем проживання [PERSON] , куди [PERSON] приходить забирати дитину після побачення з батьком. Також зазначили, що у громадських місцях [PERSON] фізичне насильство до дружини не застосовував, проте неодноразово погрожував. Також [PERSON] вказала, що її дочка від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] , навчається у школі на [ADDRESS] та заявниця щоденно забирає дочку зі школи. [PERSON] періодично приходить до цієї школи, де також висловлює погрози на адресу дружини. Просили суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви, що відповідно до ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення учасників розгляду, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 жовтня 2016 року, зареєстрували такий у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №3158. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Як видно з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.05.2008, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Сихівським РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області 23.08.2016, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник [PERSON] покликалася на те, що її чоловік [PERSON] заподіював їй тілесні ушкодження, що підтверджується листом Сихівського відділу поліції ГУНП у Львівській області та постановами суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а також випискою з медичної карти стаціонарного хворого про наявність у заявника тілесних ушкоджень. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Як видно з наданих суду матеріалів, заявник [PERSON] з приводу протиправних дій [PERSON] відносно неї, неодноразово зверталася до Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області. У листі Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 19.08.2019, зазначено, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який скеровано для розгляду. Постановами Сихівського районного суду м. Львова від 12.08.2019 та 20.08.2019 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено відповідні стягнення. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] [INFO] о 17.00 год, 26.07.2019 о 09.00 год за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме, під час конфлікту із дружиною [PERSON] висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Таким чином, [PERSON] є постраждалою особою від дій [PERSON] , які мають ознаки домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 вказаної статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи зібрані у справі докази, в ході судового розгляду доводи заявника знайшли своє підтвердження, а тому, з метою запобігання та протидії психологічному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи [PERSON] відносно дружини, заявниці [PERSON] , суд прийшов до висновку про необхідність видачі стосовно [PERSON] обмежувального припису з визначенням заходу тимчасового обмеження його прав, передбаченого пунктом 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, достатніх підстав для заборони [PERSON] наближатись до місця перебування заявниці на відстань 5 м в громадських місцях не встановлено, оскільки така вимога є недостатньо конкретизованою та може призвести до порушення прав [PERSON] щодо перебування у громадських місцях. Також судом не встановлено підстав для заборони [PERSON] наближатись до місця навчання дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки заявницею не надано належних доказів навчання дитини у навчальному закладі за вказаною адресою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису, яким необхідно визначити строком на шість місяців заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , а саме, заборонити наближатись на відстань 200 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та

Outcome: partial