Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року по даний час. Свої вимоги мотивує тим, що він народився 17.01.1963 року в с. Озеряни, Бобровицького району Чернігівської області. Починаючи з липня 1991 року по грудень 2015 року постійно без реєстрації проживав у [INFO]. Починаючи з липня 1991 року і по сьогоднішній день нікуди не виїжджав за межі України та не змінював адреси свого місця проживання. При втраті паспорта радянського зразка, своєчасно не оформив паспорт громадянина України. У 2016 році звернувся до Фастівського районного відділу УДМС у Київській області для отримання паспорта громадянина України. На його звернення надано довідку в якій зазначено, що його особу встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та просив суд її задовольнити. В судовому засіданні представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. [PERSON] народився 17.01.1963 року в с. Озеряни Бобровицького району Чернігівської області. Згідно довідки виданої Скригалівською сільською радою Фастівського району Київської області від 22.05.2017 року № 149, вбачається що [PERSON] дійсно проживав в [INFO] без реєстрації з 2003 року по грудень 2015 року. З грудня 2015 року по теперішній час проживає без реєстрації в с. Ставки по вул. Заводська, 12. При втраті паспорта заявник звернувся до Фастівського районного відділу УДМС у Київській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що з 2006 року [PERSON] проживає без реєстрації в с.Ставки Фастівського району Київської області. Відповідно до ч 2ст. 256 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що факт проживання заявника у Фастівському районі підтверджено лише з 1998 року, оскільки ідентифікаційний номер заявник отримав 24.12.1998 року, що підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера. Згідно трудової книжки № 1714005 заповненої 25.10.1990 року на імя заявника [PERSON], [INFO], він з 03.08.1998 року по 06.06.2003 року працював в ВАТ «Унавське» Фастівського району Київської області. З довідки виданої Фермерським господарством «Полісся» від 02.02.2017 року № 7, [PERSON] працює в даному господарстві з 10.10.2006 року на посаді тракториста-машиніста. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин вимоги заяви підлягають задоволенню частково і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] на території Фастівського району Київської області з 03.08.1998 року по даний час.

Outcome: partial