Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт здійснення [PERSON] поховання [PERSON] на Лісовому кладовищі місце [NUMBER] та встановити факт, що у написанні прізвища користувача місця поховання [PERSON] [NUMBER] Лісового кладовища, зазначеного у Книзі реєстрації поховань померлих громадян Лісового кладовища, допущено помилку, а саме, замість прізвища «[PERSON]» помилково вписано «[PERSON]». Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла бабуся заявника [PERSON], яку було поховано на Лісовому кладовищі місце [NUMBER]. Поховання бабусі заявника здійснила її мати - [PERSON], яка померла [INFO] та була поховано заявником біля могили бабусі. Також поруч заявником було здійснено поховання її батька - [PERSON] померлого [INFO]. Заявник вказує, що на момент поховання її бабусі в 1983 році свідоцтва про поховання не видавалися, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» м. Києва. Разом з тим, у видачі свідоцтва про поховання заявнику було відмовлено. Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з'явилися, зважаючи на положення ч. 2 ст. 349 ЦПК України суд визнав можливим розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи та приєднані до них документи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованим комунальним підприємством «Спецкомбінат ПКПО» від 30.05.2018 №41 [PERSON] похована на Лісовому кладовищі ділянка [NUMBER]. Згідно доводів заявника поховання померлої [PERSON] здійснила її мати - [PERSON], яка померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18.06.2013. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) -особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. Враховуючи вищевказані норми закону користувачем на Лісовому кладовищі ділянки [NUMBER] є [PERSON]. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної,міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред'явнику на встановленнянамогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішенняпитання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов'язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Як вбачається із матеріалів заяви, на момент поховання [PERSON], свідоцтво про поховання видано не було. Разом з тим, на звернення заявника листом Спеціалізованого комунального підприємства «Спецкомбінат ПКПО» від 08.06.2018 №1126 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про поховання, оскільки в книзі реєстрації поховань громадян Лісового кладовища, невірно вказано прізвище особи, яка здійснила поховання [PERSON] - а саме, «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». На даний час відсутність факту здійснення [PERSON] поховання [PERSON] на Лісовому кладовищі місце [NUMBER] та факту що у написанні прізвища користувача місця поховання [PERSON] [NUMBER] Лісового кладовища, зазначеного у Книзі реєстрації поховань померлих громадян Лісового кладовища, допущено помилку, а саме, замість прізвища «[PERSON]» помилково вписано «[PERSON]», позбавляє заявника реалізувати своє право на увічнення пам'яті померлих та похованих на вказаному кладовищі батьків шляхом встановлення намогильної споруди. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved