Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою про оголошення його матері [PERSON], 1952р.н. - померлою. Вказує, що на початку вересня 2002 року мати пішла з дому і не повернулася. У Сокальському відділі міліції була відкрита розшукова справа та проводилися оперативно розшукові дії, проте на сьогоднішній день [PERSON] відсутня за місцем проживання та немає відомостей про місце її перебування. Зазначає, що мати була схильна до вживання алкоголю та часто пропадала на кілька днів, проте потім поверталася. Коли вона залишила місце проживання їй було 50 років, на сьогоднішній день їй виповнилося б 66 років. Оголошення особи померлою необхідне заявнику для оформлення спадщини на належну їй земельну ділянку, тому змушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання 12.12.2017р. [PERSON] та адвокат [PERSON] не прибули, однак заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини. Із довідки від 06.11.2017 року виданої виконкомом Переспівської сільської ради встановлено, що [PERSON] з вересня 2002 року пішла з дому і не повернулась. Місце знаходження її в даний час не відомо. Рішенням Сокальського районного суду від 06.03.2008 року №2о-22/08 [PERSON] визнано безвісно відсутньою. Згідно ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Таким чином, оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку-протягом шести місяців. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що зазначені підстави для оголошення фізичної особи померлою знайшли своє підтвердження. З наданих суду доказів, які містяться у матеріалах справи, пояснень заявника, суд вбачає достатні підстави для оголошення [PERSON] померлою, оскільки в матеріалах справи міститься інформація, яка свідчить про зникнення особи, а також відсутні результати розшуку особи протягом п'ятнадцяти років. Разом з тим вказані факти встановлені рішенням суду від 06.03.2008р. Враховуючи вищевказане у сукупності, суд вважає заяву [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved