Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказує на те, що з 1996 року до моменту відкриття спадщини, він постійно проживав разом зі своєю матір`ю за адресою [ADDRESS]. Після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме - на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]. Таким чином заявник фактично прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент її відкриття, проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що заявник у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, крім того заявник та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. На даний час відсутність факту постійного проживання із спадкодавцем позбавляє заявника права отримати у встановленому законом порядку належну йому спадщину. Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з'явилися, зважаючи на положення ч. 2 ст. 349 ЦПК України суд визнав можливим розглянути справу у їх відсутність. Представник П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Київської міської державної адміністрації, подав відзив в якому просив у задоволенні заяви відмовити та розгляд справи здійснювати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та приєднані до них документи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] був сином [PERSON], що підтвердження свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві було видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме - на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]. На звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті його матері [PERSON] померлої [INFO] державний нотаріус п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. повідомив, що оскільки заявником пропущено встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, а документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем, не подані, на даний час неможливо здійснити оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON], у зв'язку із чим запропоновано звернутися до суду. (а.с. 12). Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судовим розглядом встановлено, що заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно акту від 16.12.2016, затвердженим начальником ЖЕД 318 Дудник О. за підписом сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживав до дня смерті його матері [PERSON] та проживає на даний час без реєстрації в квартирі [ADDRESS].(а.с. 5). Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved