Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . В судове засідання заявник не з`явився, звернувшись до суду із заявою, в якій просив провести розгляд справи у його відсутності та підтримав заяву. Заінтересована особа Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області, в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на заяву, в якому визнана повністю обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, а також цілком погоджується з правовою оцінкою обставин, наданих заявником у заяві. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] , факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане [INFO] Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.11). Відповідно до довідки Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області від 28 листопада 2019 року за №6259, згідно якої на день смерті померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом із нею на день її смерті був зареєстрований син - [PERSON] . Згідно даних Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. До складу спадкового майна входить житловий будинок який розташований смтКотельва [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] батькові заявника [PERSON] . Мати заявника [PERSON] , яка померла [INFO] перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.16). Згідно із даними Спадкового реєстру спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Відповідно до відповідей Полтавського обласного державного нотаріального архіву Полтавської області від 14.12.2017 року за № 3269/01-21 та Котелевської державної нотаріальної контори Полтавської області від 05.01.2018 року за № 1/01-16 справа після померлого [INFO] [PERSON] Котелевською державною нотаріальною конторою Полтавської області не заводилася. За даними Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] , який помер [INFO] , не посвідчувалися. Згідно із відповіддю Управління державного міграційної служби України в Полтавській області за наявною інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України в Полтавській області громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку місця проживання на території Полтавської області не значиться. [PERSON] , який помер [INFO] проживав без реєстрації в домогосподарстві за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом депутата від 06 липня 2020 року де сусідами-свідками підтверджено що він дійсно проживав без реєстрації до моменту смерті (а.с.14). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № № 24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування передбачено: При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Громадянка [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] за законом на підставі статті 529 Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ). Якщо спадкодавець помер до [INFO] , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до відомостей які містяться у домовій книзі для реєстрації громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] мати заявника [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала за даною адресою з 03 липня 1983 року по [INFO] до дня смерті. Оскільки [PERSON] , який помер [INFO] не був зареєстрований у власному житловому будинку, за будинком доглядала його дружина [PERSON] підтримувала його в належному стані. Після смерті [INFO] [PERSON] дружина [PERSON] фактично вступила в володіння спадковим майном, що підтверджується тим правовстановлюючі документи на будинок були у володінні [PERSON] яка була зареєстрована та проживала в будинку який продовжила підтримувати в належному стані та сплачувати податки, інші платежі за користування природним газом та за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунковими книжками (копії додаються), однак за життя не оформила спадкове майно на своє ім`я. Тому [PERSON] змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] яка померла [INFO] , прийняла спадщин після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , шляхом вступу у володіння спадковим майном за адресою [ADDRESS] . В цьому випадку факт вступу [PERSON] у володіння спадковим майном є те, що правовстановлюючі документи на будинок були у її володінні, а також те, щовона доглядала за будинком, підтримувала його в належному стані, сплачувала податки, інші платежі за користування природним газом та за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунковими книжками (а.с.23). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Зважаючи на недостатність документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини заявником, яка відкрилась у 2019 році, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене та те, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі викладеного та

Outcome: approved