Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 15 січня 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської РДА від 22 квітня 2002 року № 130/А йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оформлюючи зазначений Державний акт, в графі «прізвище, ім'я, по батькові» він зазначений як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». В судове засідання представник заявника [PERSON] /за довіреністю/ не з'явився, просив суд розглянути справу за його відсутності про що надав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов'язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської РДА від 22 квітня 2002 року № 130/А заявник отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Однак у Державному акті в графі «прізвище, ім'я, по батькові» заявника зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» (а.с. 4). З заявою про виправлення помилки в державному акті заявник звернувся до Тарутинської РДА Одеської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 5) Відповідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 30.03.2004 року згідно якого прізвище, ім'я, по батькові заявника зазначено як «[PERSON]» (а.с.3). Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому право володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved