Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Заявник [PERSON]. у червні 2018 року звернувся до суду із заявою, в якій, з урахуванням уточнень, прохає встановити той факт, що він у період часу з 1991 року по 1996 рік постійно мешкав у гуртожитку, що по [ADDRESS] (а.с. 2-5). В обґрунтування своїх вимог вказав, що з 1985 року мешкав у гуртожитку, що по [ADDRESS] . З 1985 року по 1996 рік він мав тимчасову прописку. Після одруження у 1996 році його с дружиною переселили до робочого гуртожитку по [ADDRESS] . У 2000 році він отримав паспорт громадянина України, а в 2009 році отримала паспорт громадянки України його дружина. З метою реалізації права на приватизацію житлової площі у гуртожитку, він звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про надання інформації щодо його первинної реєстрації у гуртожитку по [ADDRESS] . Однак йому було відмовлено у наданні такої інформації із посиланням на те, що картотека з питань реєстрації за вказаною адресою до департаменту не передана. Самостійно довести цей факт він не може, тому прохає суд заяву задовольнити. Ухвалою суду від 09 червня 2018 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 липня 2018 року (а.с. 38). У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали, прохали їх задовольнити. Пояснення надали аналогічні тексту заяви. Додатково зазначили, що сукупність доказів, наданих суду у підтвердження того, що заявник у період часу з 1991 року по 1996 рік постійно мешкав у гуртожитку, що по [ADDRESS] , цілком достатньо для задоволення заявлених вимог. Також пояснили, що цей факт заявнику необхідно установити для отримання права на безкоштовну приватизацію житла. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, прохала відмовити у її задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що із заявником познайомився 1986 року, коли прийшов із армії. Він оселився у гуртожитку по [ADDRESS] , а потім там же оселився і заявник. Спочатку заявник мешкав у гуртожитку сам, а потім із своєю дружиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вони із заявником товаришували та були знайомі з 1985 року. Вони разом працювали. Він не мешкав у цьому гуртожитку, але іноді ходив до заявника у гості до цього гуртожитку. У 1996 році заявник поїхав до Азербайджану, а коли повернувся із дружиною, вони переїхали до іншого гуртожитку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих сторонами межах, враховуючи показання свідків, суд доходить висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник народився у Азербайджанській ССР, а у 1985 році переїхав до України. З картки прописки Форми А видно, що спочатку він був зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] до 23 липня 1996 року (а.с. 19). 01 березня 1996 року він одружився із [PERSON] (а.с. 30). Після одруження його с дружиною переселили до гуртожитку по [ADDRESS] . З 17 липня 1985 року по 27 липня 2000 року заявник працював на ВАТ «Дніпростальконструкція» (а.с. 26-28). 16 червня 2000 року [PERSON] . отримав паспорт громадянина України, в якому місце реєстрації зазначено гуртожиток по [ADDRESS] (а.с. 15-17). При зверненні до департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про надання інформації щодо первинної реєстрації у гуртожитку по [ADDRESS] , йому надано відповідь про неможливість надання такої інформації, оскільки картотека з питань реєстрації за вказаною адресою до департаменту не передана (а.с. 14). Судові витрати по справі становлять 352 гривні 40 копійок (а.с.1). З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Заявник народився у Азербайджанській ССР, а у 1985 році прибув до України. Він був зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] до 23 липня 1996 року. 01 березня 1996 року він уклав шлюб із [PERSON] Після одруження його с дружиною переселили до гуртожитку по [ADDRESS] . З метою реалізації свого права на безкоштовну приватизацію житла він звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про надання інформації щодо первинної реєстрації його у гуртожитку по [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у наданні такої інформації із посиланням на те, що картотека з питань реєстрації за вказаною адресою до департаменту не передана. Іншого способу довести факт проживання у період часу з 1991 року по 1996 рік у гуртожитку [ADDRESS] , він не має, тому звернувся до суду для встановлення цього факту у судовому порядку. Оцінюючи у сукупності надані докази, суд доходить висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту, що має юридичне значення, з метою подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно із законодавством України, а саме: те, що [PERSON] , 1960 року народження, у період часу з 1991 року по 1996 рік постійно мешкав у гуртожитку, що по [ADDRESS] (зараз будинок [ADDRESS] ). На підставі викладеного, ст.ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 129, 141, 213-215, 258, 265, 315-319, 353 ЦПК України, -

Outcome: approved