Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначає, що заявниця побоюється за своє життя, оскільки [PERSON] погрожує їй розправою, що підтверджується наявними в неї записами телефонних розмов, крім того, останній постійно переслідує заявницю на підтвердження даних обставин, [PERSON] неодноразово зверталась до поліції з заявами про вчинення кримінального правопорушення. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що познайомилась з [PERSON] на вулиці. Після чого вони почали проживати разом. Під час проживання, остання була жертвою насилля з боку зацікавленої особи, оскільки він дуже часто її бив, роздягав наголо та затягував на її шиї ремінь. Також заявник зазначає, що не може вийти з квартири, в якій проживає, оскільки він постійно знаходиться під дверима, слухає про що розмовляють в квартирі. Крім того, в 2019 році біля будинку, де проживає заявниця, [PERSON] викрав останню та тримав декілька днів. В судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву за викладеними вній обставинами та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений шляхом направлення смс-повідомлень та через свого представника, про що в матеріалах справи наявна розписка. Оскільки [PERSON] та його представник не повідомили причини неявки в судове засіданн, призначене на 17.09.2021р., суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Вислухавши пояснення заявника, показання свідка [PERSON] , вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. В судовому засіданні заявниця стверджувала, що проживала однією сім`єю з [PERSON] в другому півріччі 2019 року. Свідок [PERSON] також в судовому засіданні підтвердила, що проживала [PERSON] та [PERSON] проживали разом декілька місяців в 2019 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що була свідком як [PERSON] ноже відрізав [PERSON] волосся з невідомих причин, крім того, бачила як останній тушив підпалки сигарет на тілі [PERSON] . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Частина 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначається, зокрема, такий захід тимчасового обмеження прав кривдника, як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Враховуючи надані в судовому засіданні пояснення [PERSON] та показання свідка [PERSON] , суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для видачі обмежувального припису. При цьому, враховуючи, що заявником не надано доказів, які підтверджують, що останні відвідує спеціалізорвану школу №246, що розташована за адресою - м. Київ, вул Кибальчича, 7, суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги заявника. З огляду на викладене, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису відносяться за рахунок держави.

Outcome: partial