Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду 18.03.2016р. з заявою, в якій просить встановити той факт, що його дружина [PERSON], [INFO]., померла [INFO] в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим. В судове засідання заявник не з'явився, проте надав заяву, в якій зазначив що підтримує заявлені вимоги та просить розглянути справу у його відсутність. В якості письмових доказів судом досліджені свідоцтво про шлюб (а.с.3), свідоцтво про народження дитини (а.с.4), свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.5), медичне свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.6), заява [PERSON] про проведення реєстрації факту смерті дружини (а.с.7), відмова у проведенні державної реєстрації смерті (а.с.8). Дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (а.с.3) [PERSON] народилась [INFO] в м. Євпаторія АР Крим України. Відповідно до медичного свідоцтва про смерть від 08.01.2016р. (а.с.6) [PERSON], [INFO]., померла [INFO] в м. Євпаторія АР Крим від онкологічного захворювання. Внаслідок реєстрації смерті [PERSON] Євпаторійським міським відділом запису актів громадського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видане свідоцтво про смерть (а.с.5). У зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. 17.03.2016р. ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції відмовило заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] (а.с.8), через те що свідоцтво про смерть видано органом, створеним на тимчасово окупованій території України. На теперішній час для прийняття заявником спадщини після смерті дружини необхідно встановити факт її смерті, оскільки вона померла на території АР Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою і документи видані органами та установами АР Крим, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому заявник звернувся до суду з зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті дружини. Згідно п.5 ч.2 ст.234 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч.1 ст.256 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як встановлено судом подія смерті [PERSON] відбулася [INFO] на території м. Євпаторія АР Крим, тобто частині України, яка відповідно до Закону України від 15.04.2014р. №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України. Згідно ст.9 Закону №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті [PERSON] видане органом, який діє на території АР Крим, але створений відповідно до законів Російської Федерації, що підтверджується відбитками печатки (а.с.5). За таких обставин зазначений документ є недійсним та не може бути підставою для проведення державної реєстрації факту смерті [PERSON]. Разом з тим, згідно ч.4 ст.9 Закону №1207-VII встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до ст.13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р. (далі - Конвенція), учасниками якої зокрема є Російська Федерація та Україна, документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою чи спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального засвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Медичне свідоцтво про смерть (а.с.6) від 08.01.2016р. видане відповідно до форми, затвердженої наказом Мінздоровсоцрозвитку Росії від 26.12.2008р. №782н, і засвідчене печаткою лікаря. Будь-яких відомостей про те, що цей документ складений органом, створеним на окупованій території не у встановленому законами України порядку, на самому документі відсутні. За таких обставин, в контексті положень ст.13 Конвенції суд вважає зазначений документ належним доказом, який підтверджує факт смерті [PERSON]. З обставин справи вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для захисту майнових прав заявника та забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх в контексті положень ст.13 Конвенції та ч.4 ст.9 Закону №1207-VII у суду не виникає сумнівів щодо того, що [PERSON], [INFO]., дійсно померла [INFO] від онкологічного захворювання на території м. Євпаторія Автономної Республіки Крим України, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявника. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.4 ст.2571 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved