Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона [PERSON] , [INFO] , у місті Луганську, Луганської області [INFO] народила дитину жіночої статі. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Із медичного свідоцтва про народження від 08.02.2020 року за № 113, вбачається, що [PERSON] [INFO] народила дівчинку, у місті Луганську Луганської області, пологи за рахунком перші. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. За правилами п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Таким чином, з`ясувавши усі обставини справи суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню та вважає встановленим той факт, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] народила дитину жіночої статі у місті Луганську Луганської області Україна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявник [PERSON] з дитинства є інвалідом І групи безстроково відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати, що підлягають стягненню з останньої, необхідно віднести за рахунок держави. За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження, судовий збір сплачується в розмірі 0.5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420, 40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved