Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Іванківського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зокрема, свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту на будинок. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 24 березня 1992 року вона отримала в Іванківській районній адміністрації ордер № 799 на право на зайняття будинку жилою площею 50,2 кв.м. в [ADDRESS] . Ордер видано на підставі розпорядження голови районної адміністрації від 24.03.1992 року № 53. 23 серпня 1994 року органом приватизації Іванківський маслозавод видав їй свідоцтво про право власності на дане житло та технічний паспорт на будинок, який є складовою цього «свідоцтва». Київським міжміським бюро технічної інвентаризації даний будинок зареєстрований на праві приватної власності на підставі «Свідоцтва про право на житло» і записано у реєстрову книгу за № 2453. Заявник вирішила оформити договір дарування будинку, однак помітила, що у свідоцтві про право власності на житло та в технічному паспорті неправильно вказано її дані, зокрема по батькові, замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Оскільки іншого порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України, тому заявник звернулася до суду із вказаною заявою для захисту своїх прав та законних інтересів. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи звернулися до суду з листом, в якому просять розгляд справи провести без представника нотаріальної контори, заперечень не мають. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначених норм права, а також роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що паспорт заявника - серія [NUMBER] , виданий 23 квітня 1996 року Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.9); Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера за № 2187 від 27.10.1999 року видана Іванківською міжрайонною державною податковою інспекцією в Київській області (а.с.10); Дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (серія [NUMBER] ), категорія 2, видане Київською облдержадміністрацією 05.04.1996 року (а.с.11); Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]) (а.с.8), - видані на ім`я « [PERSON] ». Судовим розглядом достовірно встановлена належність заявнику спірного документа - Свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту на будинок, оскільки відомості, які вони містять, повністю відповідають даним внесеним в інші документи. Встановлення факту належності заявнику Свідоцтва про право власності на житло та Технічного паспорту на будинок створює для останньої перешкоди для розпорядження належним їй майном. Іншим способом, окрім судового, вона захистити свої права не може. За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, а саме: Свідоцтва про право власності на житло та Технічного паспорту на будинок [PERSON] і ухвалює рішення про задоволення заяви. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved