Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про визнання недієздатною рідної матері [PERSON] , [INFO] , вказавши у заяві, що з 2013 року [PERSON] через психічний розлад перебуває на диспансерному обліку. 4 червня 2020 року лікарською комісією, відповідно до висновку №1102 було встановлено, що через психічний розлад [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Вказана обставина підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, серії АВ № 1020456. В останні роки її стан здоров`я значно погіршився, вона не може чітко та розбірливо висловити свої думки та пояснити окремі дії, не повною мірою усвідомлює значення своїх дій та не здатна керувати ними, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Потребує медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги і контролю. Тому, заявниця просить визнати матір [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Заявниця до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримали та просила їх задовольнити на підставі проведеної експертизи. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , необхідні спеціальні знання, тому ухвалою від 20.07.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі була призначена судово-психіатрична експертиза. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.08.1983 року (а.с.7). Мати заявниці, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно Довідки до акта огляду МСЕК № 1020456 від 11.10.2018 року, [PERSON] визнана непрацездатною, потребує стороннього нагляду та їй встановлена друга група інвалідності безстроково (а.с.8). 04.06.2020 року лікарською комісією, відповідно до висновку №1102 було встановлено, що через психічний розлад [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.9). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №421 від 13.10.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції змішаного ґенезу (токсичного, судинного). Внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними ( а.с.23-27). Дослідивши висновок судово-психіатричної експертизи №421 від 13.10.2020 року та інші матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника про визнання недієздатною її матері [PERSON] , [INFO] , доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Outcome: approved