Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Гаврилівка, Каланчацького району, Херсонської області, постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України, а саме, станом на 24.08.1991 року, де мешкає по теперішній час. В обґрунтування заяви зазначив, що встановлення даного факту для [PERSON] , має юридичне значення оскільки надає статус громадянина України та можливість отримання паспорта громадянина України. Вказує, що [PERSON] , [INFO] , народився в селі Гаврилівка, Каланчацького району Херсонської області. Навчався та закінчив 10 класів Гаврилівської Загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів. Також вказує, що [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24.08.1991 року. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.02.2019 року цивільну справу передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2019 року прийнято до провадження цивільну справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.10.2019 року представником Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області подано пояснення на заяву, у яких вказав, що при вирішенні питання по вказаній справі покладається на розсуд суду. Заявник в судове засідання не з`явився. Представник УДМС в судове засідання надав заяву в якій зазначив, що при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно копії паспорту громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік, серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у селі Гаврилівка, Каланчацького району Херсонської області. Згідно довідки №3-997 від 16.11.2017 року виконавчого комітету Каланчацької селищної ради, [PERSON] , 1969 року народження, з 2010 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно виписки з будинкової книги №3-998 від 16.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Каланчацької селищної ради: Згідно записів Будинкових книг №1 (1984р.-1987р.) та №3 (1989р.-1991р.) колишньої Гаврилівської сільської ради Каланчацького району Херсронської області, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , був зареєстрований та постійно проживав у селі Гаврилівка Друга, Каланчацького району, Херсонської області з 16.04.1986 року по 01.10.1989 року та з 13.02.1990 року по 17.09.1991 року. Згідно довідки від 19.03.2018 року, [PERSON] , [INFO] . Засуджений 07.02.2002 року Каланчацьким міським судом Херсонської області до 4 років з конфіскацією майна. Позбавлення волі відбував в Державній установі «Північна виправна колонія (№90)» з 25.03.2002 року. Початок строку 20.09.2001 року, кінець строку 20.09.2005 року. З листа Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» вбачається, що 20.09.2005 року [PERSON] був звільнений після відбування строку покарання. Після звільнення вибув за адресою: с.Вадим, Каланчацького району, Херсонської області. За вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 18.12.2007 року: 16.01.2008 року прибув з Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор»; 30.04.2008 року, вибув до лікарні при Державній установі; 08.05.2008 року прибув з лікарні; 14.09.2009 року вибув до лікарні при Державній установі «Голопристанська виправна колонія №7». Згідно повідомлення Каланчацької селищної ради Херсонської області, [PERSON] , [INFO] , здобув освіту у Гаврилівській середній школі Каланчацького району Херсонської області у період з 1967 року по 1968 рік і отримав атестат про середню освіту (серія [NUMBER] ). Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник до 24.08.1991 року постійно проживав на території України, народився у селі Гаврилівка, Каланчацького району Херсонської області. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню, а саме в частині встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В інші частині у встановленні факту проживання по теперішній час слід відмовити, оскільки заявником не доведено необхідність встановлення такого факту у порядку окремого провадження, а тому у цій частині вимоги необхідно відмовити. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial