Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Заявник [PERSON] обласний протитуберкульозний диспансер Комунальної установи «[PERSON] міська багатопрофільна лікарня м. Сєвєродонецька» в особі завідуючого протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділенні № 1 [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу [PERSON], який ухиляється від лікування, посилаючись на те, що на обліку у [PERSON] обласному протитуберкульозному диспансері знаходиться хворий [PERSON], [INFO], який не має постійного місця проживання, останнє відоме місце реєстрації якого Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Свердлова, 97, у якого виявлена заразна форма туберкульозу, однак [PERSON] ухиляється від лікування, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення, у звязку з чим після розгляду медичної документації на лікарській комісії 08.04.2014 року було зроблено висновок про необхідність обовязкової госпіталізації хворого до противотуберкульозного закладу та звернення до суду з цього приводу. В судовому засіданні [PERSON] підтримала доводи, викладені в заяві, просила суд заяву задовольнити, та винести рішення про обовязкову госпіталізацію у примусовому порядку до протитуберкульозного закладу, Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру, розташованої за адресою Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 285, хворого [PERSON], [INFO], станнє відоме місце реєстрації якого Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Свердлова, 97, строком на три місяці (до негативного аналізу мокротиння). Вислухавши заявника, прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» лікування хворих на туберкульоз здійснюється під обовязковим медичним контролем із дотриманням установлених стандартів лікування. Лікування та медичний (диспансерний) нагляд за всіма хворими на туберкульоз, інфікованими мікобактеріями туберкульозу та особами, які були в контакті з хворими на заразні форми туберкульозу, здійснюються спеціалізованими протитуберкульозними закладами. Хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. Не підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів хворі, зазначені у частині другій цієї статті: які страждають на психічні розлади; вагітні жінки; жінки, які мають дітей віком до трьох років. Порядок госпіталізації, лікування та медичного (диспансерного) нагляду за хворими на туберкульоз визначається центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації до протитуберкульозних закладів або від продовження лікування осіб, хворих на заразні форми туберкульозу, щодо яких судом ухвалено рішення відповідно про обовязкову госпіталізацію або про продовження лікування, органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень медичним працівникам допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Рішення про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи продовження лікування хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу. Заява про обовязкову госпіталізацію чи продовження лікування хворого на заразні форми туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], останнє відоме місце реєстрації якого Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Свердлова, 97, перебуває на обліку у [PERSON] обласному протитуберкульозному диспансері як особа, яка хворіє на туберкульоз, згідно даних ніде не працює. Згідно виписки з амбулаторної карти № 304534, [PERSON], який не має постійного місяця проживання, перебуває на обліку СОПТД, з діагнозом мультирезистентний туберкульоз, однак від лікування та госпіталізації ухиляється, неодноразово відвідувався за останнім місцем проживання, але відомості про його місце проживання та перебування відсутні, хоча з 2005 року є бактеріовиділювачем хіміорезистентного туберкульозу та становить епідеміологічну небезпеку для оточуючих. Відповідно до висновку комісії лікарів-фтизіатрів СОПТД № 671 від 08.04.2014 року, ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», наказу ГУОЗ ЛОГА № 770 від 30.11.2009 року «Про госпіталізацію хворих на відкриту форму туберкульозу, щодо яких судом ухвалено рішенні про обовязкову госпіталізацію» [PERSON] підлягає госпіталізації в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу, Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру для проходження трьох місячного лікування (до негативного аналізу мокроти). Враховуючи викладене, вимоги ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» суд вважає, що оскільки [PERSON] хворіє на туберкульоз, є бактерієвиділювачем та становить епідеміологічну небезпеку для оточуючих, ухиляється від лікування, підстав, при яких [PERSON] не може бути госпіталізованим у примусовому порядку до лікувального закладу, в судовому засіданні не встановлено, заявник є особою, яка відповідно до ст. 283 ЦПК України має право звернутись з заявою до суду про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, так як останній перебуває на обліку у [PERSON] обласному протитуберкульозному диспансері, тому заява підлягає частковому задоволенню, а саме [PERSON] направленню на обовязкову госпіталізацію у примусовому порядку до протитуберкульозного закладу, Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру, розташованого за адресою Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 285, строком на три місяці, а не до негативного аналізу мокротиння, так як Законом України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» передбачена можливість направлення особи у примусовому порядку до протитуберкульозного закладу строком лише до трьох місяців. З урахуванням матеріалів справи та вимог ст. 285 ЦПК України судове засідання проводилось без участі [PERSON], оскільки останній становить загрозу розповсюдження хвороби, але відповідно до вимог ч. 2 ст. 285 ЦПК України у присутності прокурора.

Outcome: partial