Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Заявник звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про розірвання шлюбу з особою, засудженою до позбавлення волі, за участю заінтересованої особи [PERSON] . Заява мотивована тим, що з 15 вересня 2019 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Заявник зазначає, що подружні стосунки припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На думку заявника, підтримувати сімейні відносини не має подальшого сенсу, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року заяву про розірвання шлюбу з особою, засудженою до позбавлення волі [PERSON] залишено без руху, надано заявнику десятиденний термін для усунення недоліків. Заявою від 26 травня 2020 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 06 квітня 2020 року заявником були усунуті. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено засідання на 17 вересня 2020 року. 17 серпня 2020 року від заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про відкладення слуханням справи та відзив на заяву, в котрому заінтересована особа просила відмовити у задоволенні вимог заяви. У судове засідання 17 вересня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались у встановленому законом порядку. Справа слуханням відкладена на 17 листопада 2020 року. У судове\~засідання 17\~листопада 2020\~року заявник\~та заінтересована\~особа не з`явилися, надали до суду заяви, котрими вимоги заяви підтримали та просили суд задовольнити заяву в повному обсязі без особистої участі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 15 серпня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 серпня 2019 року, актовий запис № 2413 від 15 серпня 2019 року. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. [PERSON] засуджений до позбавлення волі за вироком Київського районного суду міста Одеси від 24.02.2016 року, справа № 1-кп/520/299/16 та відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія №14». Подружнє життя у сторін не склалось у зв`язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved