Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Вона прийняла спадщину після смерті матері. Інших спадкоємців на майно померлої [PERSON] немає. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS]. При вивченні документів, які дають їй право на спадщину, було встановлено, що в Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння вказано дівоче прізвище її померлої матері, що є помилкою, оскільки Свідоцтво було видано в 1960 році, а мати уклала шлюб з батьком [PERSON] 17.09.1956 року. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 29.12.1960 року, виданого Лубенським міськкомунгоспом на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони стали співвласниками квартири 12/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. Оскільки на даний час в Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння замінити (виправити) прізвище матері немає ніякої можливості у зв'язку із смертю матері, то прохала суд винести рішення, яким встановити той факт, що в Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 29.12.1960 року, виданому Лубенським міськкомунгоспом на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 12/25 частин домоволодіння [ADDRESS], була зазначена саме її мати - [PERSON], [INFO] і даний документ належав їй, як співвласнику квартири. Невідповідність даних матері, як співвласника квартири, унеможливлює прийняття нею спадщини, яка залишилася після смерті матері. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи територіальної громади в особі Лубенської міської ради в судове засідання не з'явився, міський голова звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без участі їх представника, по суті вимог покладається на розсуд суду. У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року померла мати заявника - [PERSON]. Заявник є єдиним спадкоємцем на майно померлої. Мати заявника [PERSON] відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння була співвласником 12/25 частини домоволодіння [ADDRESS]. Але у вищезазначеному свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння невідомо з яких причин прізвище матері заявника зазначено як «[PERSON]» ( її дівоче прізвище), хоча воно було видане 29.12.1960 року, тоді як мати заявника 17.09.1956 року зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши при цьому прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копіює свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.5). Той факт, що Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] належало матері заявника [PERSON], як співвласнику, підтверджується копією свідоцтва про одруження батьків заявника (а.с.5) та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори 20.08.1991 року, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] (а.с10). Така невідповідність даних матері заявника, як співвласника квартири, унеможливлює прийняття спадщини заявником [PERSON], яка залишилася після смерті її матері [PERSON]. Суд вважає факт належності [PERSON] Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS], як співвласнику, згідно рішення виконкому Лубенської міської Ради депутатів трудящих №725 від 14 грудня 1960 року, доведеним.

Outcome: approved