Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду в жовтні 2014 року з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. [PERSON], є власником земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 047256 від 25.03.2004 року. Державний акт виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2131 від 16.10.2003 р. та підтверджує, що заявник є власником земельної ділянки, загальною площею 2,960 га.. На державному акті на звороті зазначено кадастровий номер земельної ділянки 1222983900-01-006-50323, який належить іншій земельній ділянці згідно публічної кадастрової карти України. На дану земельну ділянку заявником було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення, а саме дана земельна ділянка має кадастровий номер - 1222983900-01-003-0279. Земельна ділянка, яка належить заявнику на підставі державного акту серії ДП № 047286 виданого Нікопольською райдержадміністрацією має дві різні кадастрових номери, чого в реальності бути не можливо. Заявник надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заяву в повному обсязі.. Зацікавлена особа надала до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON], є власником земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 047256 від 25.03.2004 року. Державний акт виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2131 від 16.10.2003 р. та підтверджує, що заявник є власником земельної ділянки, загальною площею 2,960 га.. На державному акті на звороті зазначено кадастровий номер земельної ділянки 1222983900-01-006-50323, який належить іншій земельній ділянці згідно публічної кадастрової карти України. На дану земельну ділянку заявником було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення, а саме дана земельна ділянка має кадастровий номер - 1222983900-01-003-0279. Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» - кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку за заявником власником земельної ділянки є Державний акт. Оскільки в державному акті в свій час була допущена помилка, вирішити можливо було б шляхом отримання повторного дублікату. Однак, в зв'язку з тим, що з 01.01.20013 року пройшли зміни до вимог чинного закону, а саме: Згідно закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-4- органи юстиції уповноважені видавати лише свідоцтва, як правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на земельні ділянки. Видача державних актів про право власності на землю з 01.01.2013 року чи то внесення змін до раніше виданих державних актів на право власності на землю не передбачена. Згідно закону України «Про Державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року видачу державних актів припинено. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Тому суд вважає доведеним, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved