Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зокрема архівної довідки № 65-66 від 22 листопада 2018 року, виданої Технічним коледжем Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, [PERSON] посилається на те, що з 01 вересня 1985 року по 21 липня 1986 року навчався в Тернопільському професійному-технічному училищі № 9, який реорганізовано в Технічний коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, де отримав диплом [NUMBER] від 25 липня 1986 року. У зв'язку із втратою диплому звернувся із заявою до дирекції коледжу про видачу дубліката, проте йому відмовлено у зв'язку з тим, що згідно архіву коледжу його прізвище вказано «[PERSON]» та рекомендовано звернутись до суду. У судове засідання заявник, будучи повідомленим про дату і час розгляду справи, не з'явився, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовільнити. Представник заінтересованої особи - Технічного коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя у судове засідання не з'явився, про дату і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав письмові пояснення, згідно яких при вирішені справи покладається на думку суду, справу просить розглядати у їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне: Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER], виданим Тернопільським МУ УМВСУ в Тернопільській області 01 березня 1996 року, та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище, ім'я та по-батькові заявника - [PERSON]. Таке ж прізвище, ім'я, по-батькові та дата народження - [PERSON], [INFO], зазначено у свідоцтві про народження [NUMBER] від 02 вересня 1968 року, виданому Підволочиським райбюро ЗАГС, трудовій книжці [NUMBER] від 11 липня 1986 року. Проте, в архівній довідці № 65-66 від 22 листопада 2018 року, виданій Технічним коледжем Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, зазначено, що в записах архівних книг відсутня інформація на прізвище [PERSON], проте є запис: [PERSON], який дійсно навчався в середньому професійному-технічному училищі №9 м. Тернополя 01 вересня 1985 року по 21 липня 1986 року (наказ на зарахування № 34-к від 31 серпня 1985 року), (наказ на відрахування № 34-к від 19 липня 1986 року) за професією «Монтажник радіоапаратури і приладів» (денна форма навчання). Крім того, як убачається із примітки у довідці 05 вересня 1984 року у зв'язку із реорганізацією, Тернопільське технічне училище № 1 перейменовано в середнє професійно-технічне училище № 9 м. Тернополя, 03 січня 1994 року шляхом ліквідації реорганізовано в Технічний коледж Тернопільського приладобудівного інституту; на підставі постанови КМ України від 29 травня 1997 року № 526 та наказу МОН України від 20 червня 1997 року № 218 на базі Технічного коледжу Тернопільського приладобудівного інституту, що ліквідується, створений Технічний коледж Тернопільського державного технічного університету; Наказом МОН України від 08 квітня 2005 р. № 206 внесені зміни в назву навчального закладу та перейменовано у Технічний коледж Тернопільського державного технічного університету імені Івана Пулюя; Наказом МОН України від 30 березня 2010 р. № 272 Технічний коледж Тернопільського державного технічного університету імені Івана Пулюя перейменовано у технічний коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Крім того, із книги наказів Тернопільського СПТУ № 9 убачається, що [PERSON] зарахований в склад учнів по програмі ТУ з 01 вересня 1985 згідно наказу № 34-к від 31 серпня 1985 року на підставі поданої заяви та звільнений із складу учнів після повного курсу навчання з 21 липня 1986 року згідно наказу № 34-к від 19 липня 1986 року. Таким чином судом встановлено невідповідність запису прізвища заявника «[PERSON]», зазначеного в архівній довідці № 65-66 від 22 листопада 2018 року, виданої Технічним коледжем Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, до запису його прізвища «[PERSON]» зазначеному у паспорті громадянина України та інших належних йому документах. Зазначена розбіжність у документах позбавляє заявника реалізувати свої законні права та інтереси. Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд може встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року передбачає, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З огляду на викладене, а також те, що заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документу породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved