Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його теща [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка з кадастровим номером 0521086000:05:002:0062 площею 1,3043 га на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району та права на пайовий фонд майна ТОВ «Платани» с. Стодульці, Жмеринського району у розмірі 2086 грн. Інших спадкоємців І-ІІІ черги за законом, за правом представлення та за заповітом після смерті [PERSON] немає. На час відкриття спадщини заявник постійно проживав із спадкодавцем та вів спільне господарство із нею, хоча і зареєстрований за іншою адресою. Із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Вищевказані обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою, в якій він просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . У судовому засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Височанська А.В. вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої особи Северинської сільської ради Жмеринського району сільський голова Малярчук В.Г. до судового засідання не з`явився, однак від нього надійшла письмова заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. У заяві сільський голова просив задовольнити вимоги заяви. А тому, заслухавши пояснення заявника та його представника та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області народилась [PERSON] (рос. [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 липня 1947 року. У графі «мати» записано [PERSON] (рос. [PERSON] ), а у графі «батько» - [PERSON] (а.с.5а). У подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб із заявником [PERSON] 05 лютого 1978 року, про що складено відповідний актовий запис №4 згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05 лютого 1978 року (а.с.5б). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». У свою чергу [PERSON] , мати [PERSON] , 02 червня 1983 року вдруге вийшла заміж, зареєструвавши шлюб із [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №9 відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.5в). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Таким чином, [PERSON] доводиться тещею заявнику [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 листопада 2007 року, [PERSON] померла [INFO] у с. Рожепи, Жмеринського району, Вінницької області (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до якої входить земельна ділянка з кадастровим номером 0521086000:05:002:0062 площею 1,3043 га на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району та права на пайовий фонд майна ТОВ «Платани» с. Стодульці, Жмеринського району у розмірі 2086 грн. або 0,09% (а.с.8-9). При цьому її донька - [PERSON] померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5Г), а чоловік - [PERSON] помер, що підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] [PERSON] проживала на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 27 травня 2021 року №218 (а.с.12). Зі змісту довідок Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 27 травня 2021 року №218, Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 20 листопада 2007 року №3033 вбачається, що [PERSON] проживав та вів спільне господарство із [PERSON] з січня 2002 року до часу смерті (а.с.10, 12). У судовому засіданні також було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що [PERSON] тривалий час хворіла, заявник [PERSON] утримував її, доглядав за нею, поніс витрати на її поховання. На час відкриття спадщини останній проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази, дані в судовому засіданні, об`єктивно підтверджуються вищезазначеними доказами по справі. Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Суською С.В. від 01 червня 2021 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , оскільки [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини протягом встановленого строку та не надав належних доказів проживання зі спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.15). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зі змісту частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Так, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, адже відповідно до частини другої ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вказувалось вище, факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення - від нього залежать права [PERSON] на спадщину, яка відкрилась після померлої [PERSON] . Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). У суду є всі достатні підстави вважати, що заявник проживав із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом з тещею з січня 2002 року до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця свого проживання. Єдина донька [PERSON] - [PERSON] - була його дружиною, однак померла. Вказаний факт не може бути належним чином встановлений без звернення до суду, хоча і є очевидним. А тому, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] з січня 2002 року по 18 листопада 2007 року за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява заявника підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved