Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності на житло, яке видане 15.11.2000 року Рівненською атомною електростанцією про належність на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] (надалі - Свідоцтво). Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник виявила намір відчужити свою частку у вказаній квартирі. З цього приводу вона звернулась до нотаріуса. Нотаріусом було відмовлено у прийнятті документів для оформлення договору дарування часток у квартирі, у зв`язку з тим, що у документах були виявлені розбіжності у написанні прізвища заявника. Так, у Свідоцтві її прізвище « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] », що не відповідає документам, які посвідчують особу, тобто паспорту. У зв`язку з цим нотаріус запропонувала їй звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, оскільки без встановлення такого факту вона не вправі нотаріально посвідчити будь-які правочини, пов`язані з відчуженням квартири. Таким чином, наявність у Свідоцтві такої помилки щодо написання її прізвища створює для заявника незручності та призводить до незаконного обмеження її прав, оскільки через це заявник позбавлена можливості вільно розпоряджатися належною їй власністю. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви просила задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви в яких визнали вимоги заяви та не заперечували щодо їх задоволення, а також просили розгляд справи провести у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. З копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 17.11.2004 року Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] , встановлено, що на другій сторінці паспорта зазначено прізвище заявника російською мовою як « [PERSON] », а з 31.01.1983року до 07.05.2020 року заявник була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується також довідкою № 5967-03 від 30.12.2020 року, виданою відділом реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 22.04.1985 року, слідує, що [PERSON] та [PERSON] 22.04.1985 року уклали шлюб, після чого подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». З копії Свідоцтва встановлено, що у графі власники окрім інших вказано особу [PERSON] . Будь-яких даних, які б спростовували факт належності Свідоцтва заявнику [PERSON] судом не встановлено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 вказаної постанови суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, вищезазначене, свідчить про те, що свідоцтва про право власності на житло, яке видане 15.11.2000 року Рівненською атомною електростанцією про належність на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] належить заявнику разом із іншими співвласниками, як власнику частки вищевказаної квартири, а встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй у повному обсязі використати своє право власності. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved