Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, із заявою, в якій просить суд: встановити юридичний факт, що її національність - «полька». Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона народилася в селі Чернорудка Ружинського району Житомирської області [INFO] року. Її батьком є [PERSON], за національністю «українець», її матір'ю є [PERSON], за національністю «полька». При внесенні запису про її народження національність було визначено «українка». Все своє життя вона виховувалася відповідно до польських традицій, сповідувала римо-католицьку віру, підтримувала стосунки зі своїми родичами (братами та племінниками) поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята та все своє життя вважає себе полячкою. Більше того, саме в польських традиціях виховувала і свою доньку. В силу свого віку, наразі вона прийшла до однозначного рішення, що бажає закінчити своє життя на своїй Бітьківщині - Польщі, для чого їй необхідно визначити свою національність польки. Також, бажає надати можливість своїй дочці, своїй онуці надати можливість отримати «карту поляка». 16 лютого 2018 року вона звернулася до Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про своє народження. У відповідь на її заяву, Відділ надав роз'яснення про неможливість внесення необхідних змін та радив звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Пояснила суду, що батько заявника по національності є українцем, а мати - полячкою. При цьому, з народження заявник виховувалася у польських традиціях, виховуючи у цих традиціях і власну доньку та онуку. Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного у місті Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі їхнього представника відповідно до фактичних обставин справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи. Як вбачається з матеріалів справи, Чорнорудською сільською радою Ружинського району було складено актовий запис про народження № 19 про те, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої були записані - [PERSON] за національністю «українець», [PERSON] за національністю «полячка» (а.с. 12). Вказані відомості також підтверджуються архівною довідкою, складеною 06 липня 2016 року Державним архівом Житомирської області Житомирської обласної державної адміністрації (а.с. 11). В подальшому, 26 квітня 1958 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON]. (а.с. 13). Згідно паспортних даних [PERSON] вбачається, що остання дійсно народилася [INFO] року в с. Чорнорудка Ружинського району Житомирської області та отримала паспорт громадянина України. 16 лютого 2018 року заявник звернулася до Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою щодо надання роз'яснення про внесення доповнень її національності «полька» в актовому записі про народження. Відповідно до листа-відповіді Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2018 року, вбачається, що в актовому записі про народження заявника № 19 від 09 червня 1935 року складеному виконавчим комітетом Чорнорудської сільради Ружинського району Житомирської області зазначено національність батьків: батько - українець, мати - полька; в актовому записі про шлюб заявника № 416 від 26 квітня 1958 року складеному Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зазначено національність наречених: наречений - українець, наречена - українка. Враховуючи той факт, що її батько та матір мають різну національність, а при отриманні паспорту вона визначилася з національністю «українка», яка в подальшому і була зазначена в актовому записі про шлюб, відділ не має підстав для внесення змін до її національності з українка на полька в актовому записі про народження № 19 від 09 червня 1935 року складеному виконавчим комітетом Чорнорудської сільради Ружинського району Житомирської області (а.с. 15). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Статтею 22 Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Згідно з п.п. 1.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.7. Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року визначає, що Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 11 цього ж Закону визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи походження матері заявника, яка має польське походження, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про встановлення факту належності заявника до національності «полька» та задоволення заяви [PERSON], заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved