Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її батька [PERSON] померлим. Заявник посилається на те, що її батько [PERSON] хворів на психічний розлад, у зв'язку із чим у вересні 2014 року його було направлено на лікування в психічну лікарню в м. Дніпро. В день приїзду до лікарні, батько заявника зник у невідомому напрямку. Після безрезультатних пошуків батька, заявник звернулася в поліцію з заявою про його зникнення. На протязі трьох років, поліції не вдалося розшукати батька. Заявник зазначає, що її брат є інвалідом дитинства, був на утриманні батька та матері. Оголошення померлим батька заявника необхідно їй для призначення пенсії брату, у зв'язку із втратою годувальника. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги вказані в заяві, просила суд визнати [PERSON] померлим, з огляду на долучені до матеріалів справи докази. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами [PERSON], який проживав разом із дітьми. Крім того, [PERSON] та [PERSON] зазначили, що у заявника були погані взаємовідносини з батьком. Суд, вислухавши заявника, розглянувши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити за наступних підстав. [PERSON] є батьком заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 4). Згідно ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Відповідно до довідки № 597 від 26.09.2017 р. виданої Новопетрівською сільською радою, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.10.2003 року (а. с. 5). [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться, згідно інформації наданої КЗ «Магдалинівська ЦРЛ» від 23 квітня 2018 року (а. с. 66). У довідці № 1832 від 13.04.2018 р. виданій КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня», вказано, що [PERSON] ніколи за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував (а. с. 64). [PERSON] зверталася до Самарського РВ 15.09.2014 року з заявою щодо безвісного зникнення її батька - [PERSON] Даний факт зареєстрований в ЖЄО № 5387 від 15.09.2014 року (а. с. 52). Частиною 1 статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років . Відповідно до листа Магдалинівського районного відділу ДРАЦС, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO] - відсутній, згідно перевірки з 01.09.2014 рік по теперішній час (а. с. 63). Як вбачається з матеріалів справи, факт психічної хвороби [PERSON] не підтверджено відповідними доказами, а також не доведено, що він зник у невідомому напрямку з психіатричної лікарні. Виходячи з пояснень свідків, у заявника та її батька були неприязні відносини, у зв'язку із чим останній може уникати контактів з донькою. У такому випадку визнання фізич\-ної особи померлою не допускається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання [PERSON] померлим, оскільки суд не може зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] при відсутності доказів про факт його смерті. Суд вважає, що ймовірною відсутністю відомостей про місце перебування [PERSON] за місцем його постійного проживання протягом більше трьох років є неприязні стосунки із заявником. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed