Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу з червня 1998 року по [INFO] року. В судовому засіданні представник заявника вимоги уточнила, виклавши їх як «встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO] із [PERSON], що помер [INFO] року, більше п»яти років до часу відкриття спадщини». Заявник та її представник мотивує свої вимоги тим, що після смерті її цивільного чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку у с.В.Поштова Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0988 га. Заявниця стверджує, що вона постійно проживала із померлим [PERSON] спільно однією сім»єю в квартирі [ADDRESS] з червня 1998 року по час його смерті [INFO] року, а на час його смерті вона за ним фактично доглядала, купувала ліки, оскільки він тяжко хворів та потребував постійного стороннього догляду. Все життя заявник та померлий разом працювали на ДП «Антонов», де познайомились. Інших спадкоємців у померлого немає, оскільки він був сиротою, виріс у дитячому будинку, раніше у шлюбах не перебував та дітей не мав. Метою встановлення факту проживання заявника із спадкодавцем є отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця і складається з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] та земельної ділянки у с.В.Поштова Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0988 га. В судовому засіданні заявниця та її представник подану заяву підтримали в повному обсязі, суду пояснили, що вони звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено, оскільки не було надано документів про те, що заявник є дружою померлого [PERSON] За таких обставин заявник була змушена звертатись до суду. Суду заявниця пояснила, що з померлим вона постійно проживала з 1998 року по день його смерті у квартирі [ADDRESS], оскільки разом працювали на ДП «Антонов», а останні роки життя [PERSON] заявник опікувалась ним, придбала ліки та сплачувала за лікування. Дітей чи іншої дружини або родичів у померлого не було, він був сиротою. Просила суд задовольнити її вимоги повністю. Заінтересована особа - Київська міська рада на призначений час розгляду справи в судове засідання не з»явилась, свого представника в засідання не направила, письмові заперечення не надала, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заінтересована особа - приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилась, але направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника і свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1246 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.12.2013 року. (а.с.5) Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, а саме: на квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку у с.В.Поштова Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0988 га., які належали на праві власності [PERSON] (а.с.6-10). Згідно копії спадкової справи №13/2014 щодо майна померлого [PERSON] приватного нотаріуса [PERSON], яка надійшла на запит суду вбачається, що вказана справа заведена лише на підставі одного спадкоємця заявниці - [PERSON] (а.с.65). Між тим, постановою від 06.08.2014 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після померлого, оскільки не було надано документів про укладення шлюбу між померлим та [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Судом достовірно встановлено, що за свої станом здоров'я - [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] та перебував на стаціонарному лікуванні в Київській МКЛ №9 з 19.11.2013 року по [INFO] року та помер. При цьому , заявниця [PERSON] доглядала за померлим, купувала медпрепарати та приносила їжу, що підтверджується довідкою від 30.07.2014 року за №742 (а.с.15). Згідно з довідкою ДП «Антонов» від 21.05.2014 року за №312 померлий [PERSON] як чоловік [PERSON] постійно був прописаний в квартирі [ADDRESS] з 24.03.177 року по день смерті (а.с.11), тобто в ЖКУ ДП «Антонов» вважали померлого чоловіком заявниці, зважаючи на їх спільну роботу на підприємстві та спільне проживання. Вказану довідку суд вважає дану довідку належним та допустимим доказом. Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду надали показання, що вони давно знайомі з заявницею та були знайомі з померлим [PERSON] та зазначили про їх постійне спільне проживання однією сім»єю як чоловіка і дружини з 1998 року по день його смерті. Інших родичів у померлого не було. З аналізу повних та хронологічних показань вказаних свідків вбачається, що вони як особи, що спільно працювали із померлим на ДП «Антонов» досить тривалий час постійно знали та бачили заявницю із померлим разом як осіб, що спільно працювали і проживали, були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки, фактично проживали як чоловік із дружиною, а тому суд вважає встановленим в суді факт проживання заявниці із спадкодавцем [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу понад п»ять років до смерті останнього. Згідно ст.1264 ЦК України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім»єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст. 256 ЦПК України містить перелік фактів, які можуть бути встановленні судом, однак такого факту, як спільне проживання в ньому немає. Однак відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки наведена сукупність доказів підтверджує фактичне проживання заявника [PERSON] із померлим [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу як чоловік із дружиною більше п»яти років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останнього. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог представника заявника про визнання заявниці спадкоємицею 4-ї черги після померлого, оскільки визнання заявниці такою, що проживала із померлим [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу як чоловік із дружиною більше п»яти років до часу відкриття спадщини, є підставою для включення її до спадкоємців 4-ї черги за законом у відповідності до ст.1264 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial