Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати свою матір, [PERSON] [INFO], уродженку м. Запоріжжя, громадянку України, безвісно відсутньою, посилаючись на те, що [PERSON] наприкінці 2006 року, взимку, вийшла з дому до магазину і додому не повернулась. Через три дні дід заявника (батько [PERSON].) [PERSON] звернувся із заявою в районний відділ міліції. До них у квартиру неодноразово приходив дільничний інспектор, але якогось конкретного документа по можливому визначенню вірогідного місця знаходження матері заявника вини так і не отримали. [INFO] помер [PERSON], так і не отримавши відповіді на свою заяву. [PERSON], бабуся заявника, померла ще раніше [INFO]. [PERSON] перебуваючи з 2006 року за контрактом в м. Києві, займатися розшуком матері можливості не мав. На теперішній час, немає ніяких відомостей про місце можливого перебування [PERSON], її пошуки результатів не дали. Згідно з відповіддю на адвокатський запит Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, щодо можливого звернення [PERSON] з метою розшуку своєї доньки [PERSON], встановити сам факт звернення неможливо у зв'язку зі знищенням журналів обліку. Встановлення факту визнання [PERSON] безвісно відсутньою для заявника має юридичне значення, бо він не в змозі оформити спадщину на майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Представник заявника - адвокат [PERSON] у судовому засіданні вимоги викладені у заяві підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідків, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] ([INFO]., зареєстрована за адресою [ADDRESS]), [PERSON] ([INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS] [PERSON] ([INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS]) підтвердили той факт, що [PERSON] взимку 2006 року, вийшла з дому і додому не повернулась. Будь-які відомості про її місцезнаходження відсутні. Також судом встановлено, що заявнику необхідно визнання його матері безвісно відсутньою для отримання спадщини. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутньою, оскільки факт зникнення останньої підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем проживання відносяться до кінця 2006 року, тому безвісно відсутньою її слід визнати з 01 січня 2007 року. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved