Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], з 1996 року за адресою: [ADDRESS]; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом щодо майна [PERSON], померлої [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла - [PERSON] 01 липня 1977 року [PERSON] була встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням, а також вона була визнана непрацездатною. Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 10 квітня 1996 року № 451 «Про призначення опікуна над недієздатною [PERSON]» її призначено опікуном над недієздатною [PERSON] Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року [PERSON], [INFO], визнана недієздатною. В зв'язку з погіршенням стану здоров'я [PERSON] та виникнення необхідності в її лікування, вона мешкала, була зареєстрована постійно і знаходилась на повному державному утриманні в Святошинському психоневрологічному інтернаті з 01 лютого 1996 року до дня смерті та померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], що належить померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30 листопада 2000 року державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 5-7767, та зареєстрованим в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації 13 грудня 2000 року за реєстровим № 165. 06 серпня 2016 року вона звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], на підставі якої була заведена спадкова справа № 59369505. Від державного нотаріуса їй стало відомо, що для отримання свідоцтва про справо на спадщину за законом за ст. 1264 ЦК України, їй як спадкоємцю четвертої черги, необхідно звернутися до суду та встановити факт її спільного проживання з померлою однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Святошинського психоневрологічного інтернату Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника закладу соціального захисту населення приймаючи до уваги, що у недієздатної [PERSON] були опікуни і інтернат не здійснював над нею опіку в період її перебування в інтернаті, згідно ст. 66 ЦК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника, заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва № 451 від 10 квітня 1996 року «Про призначення опікуна над недієздатною [PERSON]», [PERSON] було призначено опікуном над недієздатною [PERSON] Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року, [PERSON], [INFO] було визнано недієздатною. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу прав на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. В цьому випадку при відкритті спадщини слід довести, що особа проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз'яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Статтею 67 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Відповідно до довідки № 737 від 25 серпня 2016 року, [PERSON] мешкала, була зареєстрована постійно і знаходилась на повному державному утриманні в Святошинському психоневрологічному інтернаті з 01 лютого 1996 року до дня смерті. При цьому, як вбачається із заяви Святошинського психоневрологічного інтернату, останній не здійснював опікуну над [PERSON] в період її перебування в інтернаті. Згідно листа адміністрації Святошинського психоневрологічного інтернату, опікуни [PERSON] і [PERSON] регулярно відвідували перебувавши в інтернаті свою підопічну [PERSON], [INFO], яка перебувала у закладі соціального захисту населення, згідно наказу по установі з 02 лютого 1996 року, на повному державному утриманні до дня її смерті [INFO]. У дні відвідування [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] приносили хворій продуктові передачі та деякі інші речі для особистого вживання, цікавились станом її здоров'я та турбувались про неї. За станом свого здоров'я [PERSON] не здатна була проживати в [ADDRESS], де вона була зареєстрована до поселення до інтернату, але право на ? частину цього житлового приміщення за нею зберігалось, оскільки в інтернаті вона займала лише койко-місце. Таким чином, з викладених відомостей вбачається, що заявник як опікун над недієздатною [PERSON] дбала про останню, створювала їй необхідні умови для проживання, оскільки остання потребувала стороннього догляду та потребувала психоневрологічної допомоги, тим самим забезпечуючи її лікуванням та доглядом. За нормою ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 статті 256 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, розглядаючи заяву в межах заявлених вимог, суд вважає за можливе визнати факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1996 року по [INFO] та визнати [PERSON] спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], Святошинський психоневрологічний інтернат Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про встановлення факту проживання однією сім'єю є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved