Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. В обґрунтування заяви вказує, що в зв`язку з досягненням пенсійного віку вона в 21.05.2019\~року звернулася Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для призначення пенсії за віком. Однак в призначенні пенсії їй було відмовлено в зв`язку з тим, що в дипломі та трудовій книжці її прізвище записано « [PERSON] » та на російській мові « [PERSON] )». Також вказує, що вона після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на [PERSON] , а на даний час її прізвище згідно паспорту громадянина України « [PERSON] ». Вказане унеможливлює призначення їй пенсії за віком, тому вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. А тому, просить встановити факт належності їй - [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: диплому серії [NUMBER] , виданого [PERSON] про те, що вона в 1975 році вступила і в 1978 році закінчила курс середнього професійно-технічного училища № 1 в м. Черкаси, та трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 10.08.1978 року [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2019 року відкрито провадження у справі за заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні заявник - [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, встановити факт належності їй [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: диплому серії [NUMBER] , виданого [PERSON] та трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 10.08.1978 року [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник зацікавленої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не з`явився, не повідомивши причини своєї неявки, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.\~6\~та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Як вбачається з матеріалів заяви 24.07.1978 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно технічній освіті було видано диплом на ім`я [PERSON] про те що вона в 1975 році вступила і в 1978 році закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища № 11 (будівельників) м. Черкаси і здобула професію «маляра» (а.с. 9). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 10.08.1978 року [PERSON] (на російській мові), відповідно на українській мові [PERSON] , [INFO] була видана трудова книжка серії [NUMBER] . В подальшому до вказаної трудової книжки були внесені зміни, змінено прізвище, в зв`язку з укладенням шлюбу, на « [PERSON] » (а.с. 10-12). Згідно паспорта заявника серії [NUMBER] , виданого 14.04.1999 року, вірне прізвище, ім`я, по-батькові заявника - « [PERSON] » (а.с. 7). Факт того, що [PERSON] належать правовстановлюючі документи, а саме: диплом серії [NUMBER] , виданий [PERSON] та трудова книжка серії [NUMBER] , видана 10.08.1978 року [PERSON] , [INFO] , підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 07.06.1960 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022869756 від 17.05.2019 року; свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 26.06.2007 року; карткою платника податків № [NUMBER] від 04.04.2000 року (а.с. 7, 8, 13,14). Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту належності заявнику диплому та трудової книжки, а також обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості заявника реалізації права на призначення пенсії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення вищевказаного факту належності правовстановлюючих документів особі, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують вказаний факт, та у суду відсутні сумніви щодо цього. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне\~18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved