Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: визнати гр. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , недієздатною особою; призначити [PERSON] опікуном над її рідним сином [PERSON] в разі визнання його недієздатною особою рішенням суду. Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що її рідний син [PERSON] є інвалідом І-А групи безстроково, страждає на психічне захворювання, не здатний захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду, нагляду і допомоги та встановлення опіки. Заявник проживає разом з чоловіком та сином, має можливість дбати про сина, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його належним доглядом та лікуванням. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних у судовому засіданні. Ухвалою суду від 05.07.2021 призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 та у заявника витребувано медичну документацію, провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 13.07.2021 від заявника надійшла заява про долучення до матеріалів справи медичної документації та довідок. 15.07.2021 до суду від опікунської ради Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшло подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 08.07.2021 № 49-86 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її рідним сином [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останнього рішенням суду недієздатною особою, та витяг з протоколу засідання опікунської ради Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 09.06.2021 № 12. 20.07.2021, 21.07.2021 та 02.08.2021 з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 надійшли аналогічного змісту листи щодо надання медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] 11.08.2021 до суду від опікунської ради Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшло подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 03.08.2021 № 49-97 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її рідним сином [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останнього рішенням суду недієздатною особою, та витяг з протоколу засідання опікунської ради Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 09.06.2021 № 12. 24.09.2021 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 511 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2021 у справі було поновлено провадження та справа призначена до розгляду. 08.10.2021 до суду від заявника надійшли заяви про долучення доказів до матеріалів справи. В судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила суд її задовольнити. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, заявник, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за тією ж адресою (а.с. 3, 4, 5 зворотній бік). Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №511, складеного Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , [INFO] , страждає на Глибоку розумову відсталість (згідно з МКХ-10: F 73) і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] потребує встановлення над ним опіки. [PERSON] за своїм психічним станом не може з`явитися у судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи (а.с.43-44). Таким чином, з огляду на наданий висновок експертизи убачається, що дійсно [PERSON] , [INFO] , не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно з ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над його рідною сестрою. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.08.2021 вих. № 49-98 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її рідним сином [PERSON] » орган опіки та піклування, розглянувши заяву та надані документи, вважає за доцільне призначити гр. [PERSON] опікуном над гр. [PERSON] , [INFO] , у разі визнання його судом недієздатною особою (а.с. 53). Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є рідною матір`ю недієздатної особи - [PERSON] та вона не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, заявник та недієздатна особа є близькими родичами та вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , де також проживає чоловік заявника та батько недієздатної особи - [PERSON] [PERSON] заміжня, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, за обліками МВС станом на 03.06.2021 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 27, 28, 63, 64). Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява [PERSON] , в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 та ч.6 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч.7 ст. 294 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved