Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Заявник [PERSON] у вересні 2015 року звернувся до суду із заявою, в якій прохає встановити той факт, що він є рідним сином [PERSON], який помер 26 квітня 2014 року (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх вимог вказав, що його батьками є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 1967 року. У свідоцтві про народження та у паспорті батька зазначено його імя як «Янош». 26 квітня 2014 року [PERSON] помер. Після смерті батька залишилось спадкове майно, з метою успадкування якого заявник у вересні 2014 року звернувся до державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Постановою нотаріуса від 12 грудня 2014 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку із неможливістю встановлення родинних відносин між ним та померлим [PERSON]. В звязку із чим, його права порушені, самостійно довести факт того, що [PERSON] є його батьком він не може, тому прохає суд заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що імя батька [PERSON] мадярського походження. Батько народився і виріс у Закарпатті. В усіх документах, що оформлялися у Дніпропетровській області, по батькові він та його брат і сестра, зазначені як Івановичі. Батька за життя родичі та друзі називали [PERSON], а не [PERSON], однак батько за життя не вважав за потрібне внести відповідні зміни до документів та змінити імя на «Іван», він не придавав цьому якогось принципового значення. Заінтересована особа [PERSON] вважала, що заява підлягає задоволенню. Пояснила, що вона є матірю заявника. Із чоловіком познайомилась у с. Підгірному Закарпатської області, звідки вони були родом. У селі жили українці та мадяри. Відомо, що чоловік виховувався у дитячому будинку, оскільки його матір померла, коли йому ще не було року. Згодом, подружжя переїхало до м. Пятихаток Дніпропетровської області. За життя чоловіка усі називали [PERSON], а не [PERSON]. Заінтересована особа [PERSON] вважав, що заява підлягає задоволенню. Пояснив, що є рідним братом заявника. Зі слів батька, його мати при його народженні померла. За життя він запитував батька щодо різниці між іменами, на що батько поясняв, що він народився на Закарпатті і імя [PERSON] є мадярським іменем, тому при народженні у документах записали таке імя, хоча усі його називали [PERSON]. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих сторін, допитавши свідків і перевіривши фактичні обставини справи наданими заявником письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що із заявником знайомий із дошкільного віку, знає родину [PERSON], в тому числі і їх батька, якого називав «дядькою [PERSON]». Свідок [PERSON] пояснила, що із родиною заявника знайома з 1991 року, в тому числі була особисто знайома із його батьком - [PERSON]. Лише після його смерті вона дізналась, що у документах його імя було записано як [PERSON]. Підтвердила, що заявник є сином померлого [PERSON] Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим 03 вересня 1963 року виконкомом Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, [PERSON] народився 11 липня 1944 року у с. Підгірному Іршавського району Закарпатської області (а.с. 5). 12 січня 1967 року між [PERSON] та [PERSON] міським бюро РАГС м. Дніпродзержинська укладений шлюб, актовий запис № 40 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 4,57 га, у с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 010413800423, що виданий [PERSON] (а.с. 10). Згідно із витягом із господарської книги, до складу сімї [PERSON] входили: голова сімї - [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.11). 26 квітня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ВДРАЦС реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 101 (а.с. 7). Судові витрати по справі становлять 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 11 липня 1944 році у с. Підгорному Іршавського району Закарпатської області. У свідоцтві про народження у графі «імя» зазначено [PERSON], яке відноситься фіно-угорської групи імен. Однак, у документах його дітей, які народились у центральній частині України, по батькові вони зазначались як Івановичі. У суду немає підстав ставити під сумнів покази заінтересованих осіб та свідків, тому, оцінюючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON], [INFO], є рідним сином покійного [PERSON], [INFO], який помер 26 квітня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved