Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду 15.06.2021 із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та заявником, як між сином та батьком; факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та заявником, як між онуком та дідом. В обґрунтування заяви вказав, що [INFO] помер його син [PERSON] , [INFO] . Після його смерті на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 04.12.2015 відкрита спадкова справа та 18.05.2021 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у документах виявлено розбіжності в написанні прізвищ, а саме у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] », а прізвище спадкоємця в паспорті зазначено як « [PERSON] ». [INFO] помер онук заявника - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Звернувшись у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М., заявник отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.05.2021, оскільки у документах виявлено розбіжності в написанні прізвищ, а саме у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] », а прізвище спадкоємця в паспорті зазначено як « [PERSON] ». Дані розбіжності виникли, оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON] , які видані за часів існування СРСР, та викладені російською мовою, прізвище « [PERSON] » вказано російською мовою. При отриманні паспортів громадянина України, прізвище заявника вказали не перекладаючи - « [PERSON] », а в паспортах [PERSON] та[PERSON] їх прізвища при перекладі на українську мову, вказані були з опискою, а саме « [PERSON] ». Відтепер, через розбіжності в документах у написанні прізвища, заявник не може реалізувати своє спадкове право після смерті сина [PERSON] та онука [PERSON] . Оскільки встановлення зазначених факів неможливе в позасудовому порядку та має істотне значення для реалізації його майнових прав, заявник вимушений звернутися до суду. Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи правом участі у судовому засіданні не скористався, на електрону адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкових справи, встановивши обставини, які мають значення для справи та визначившись з правовою нормою, яка підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, суд вважає вимоги заявниці такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Такими юридичними фактами, згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України, можуть бути факт родинних відносин, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.1968, [PERSON] , [INFO] , яке викладено російською мовою, його батьками є - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). У свою чергу, [PERSON] та [PERSON] , є батьком та матір`ю [PERSON] , про що зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21.04.1990 (а.с. 14). На праві приватної спільної сумісної власності, за життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,6 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 07.04.2004 та технічним паспортом. Право спільної сумісної власності за ними зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» у реєстровій книзі за №228п-159 номер запису 159, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3427048 від 24.04.2004 (а.с. 8, 9, 10). Як вказано у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с 25). [PERSON] помер [INFO] , про що зазначено у свідоцтві про його смерть серії [NUMBER] , видане 18.11.2015 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , видане 10.11.2020 Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 12). Постановами приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2021, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виявленими розбіжностями в написанні прізвищ спадкодавців та спадкоємця у наданих документах (а.с. 6, 7). Як вказував заявник, що не спростовано в ході судового розгляду, саме при зверненні до нотаріуса було встановлено наявність розбіжностей у відомостях про сина та онука з його анкетними даними, де прізвище сина та онука заявника у правовстановлюючих документах та свідоцтвах про смерть зазначено як « [PERSON] », а в паспорті заявника як « [PERSON] ». Заявник вказує, що виявлені розбіжності унеможливлюють встановлення між ними родинних зв`язків як між батьком та сином, як між дідом та онуком. Спотворення прізвища спадкодавців в документах ставить під сумнів наявність між ними споріднення, кровного походження. Встановлення даного факту в судовому порядку надасть йому можливість довести дійсність наявності між ними родинних стосунків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. Той факт, що заявник та [PERSON] є батьком та сином, а заявник і [PERSON] є дідом та онуком підтверджується обсягом наданих заявником та витребуваних судом документів, з яких чітко вбачається дійсність наявності між ними близьких родинних стосунків. Сам факт наявності у заявника свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] , правовстановлюючих документів стосовно [PERSON] та [PERSON] у своїй сукупності із встановленими обставинами приводять суд до переконання про доведеність факту родинних відносин між ними. Аналізом документів, що видавались як на ім`я [PERSON] та [PERSON] , так і на заявника, суд приходить до висновку, що відмінності у написанні прізвища « [PERSON] » виникли в результаті помилкового перекладу прізвища з російської мови на українську та допущення описки в прізвищі « [PERSON] » - « [PERSON] ». З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для реалізації своїх спадкових прав після смерті сина та онука на належне їм за життя майно, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, із встановленням вказаних фактів, які знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності та має для заявника істотне юридичне значення. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON] та між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме, що [PERSON] є дідом [PERSON] . Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між заявником та спадкодавицею суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявникові для реалізації своїх спадкових прав після смерті сина та онука на належне їм за життя майно, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявниками судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved