Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: [PERSON] . В заяві посилається на те, що він [PERSON] , народився [INFO] в місті Чернівці, про що 01.08.1992 року в книзі реєстрації актів про народження міськвідділом ЗАГС міста Чернівці було зроблено запис за №1805 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . Згідно вказаного актового запису матір`ю заявника є [PERSON] . Відомості про його батька внесено в актовий запис про народження за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00000820020 від 08.07.2009 року. Інших дітей у матері заявника не було. Зазначає, що його мати, [PERSON] , народилась [INFO] в смт.Путила Путильського району Чернівецької області, про що 20.02.1953 року Путильським райбюро ЗАГС в книзі записів актів громадянського стану було зроблено відповідний запис №8 та видано 10.03.1953 року свідоцтво про народження [NUMBER] . Батьками його матері та відповідно бабою та дідом заявника вказані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] мати заявника померла, про що цієї ж дати в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис №565, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] Заявник вказує, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , про що цієї ж дати в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №1286, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [INFO] помер дід заявника - [PERSON] , про що 10.07.2018 року було складено відповідний актовий запис №1348, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Зазначає, що його сім`я в складі заявника, його матері, діда та бабусі приватизували квартиру, в якій заявник в теперішній час проживає, та було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] , на підставі розпорядження №6965 від 01.02.1994 року. Вказує, що у відповідності до вказаного свідоцтва встановлено право спільної сумісної власності на квартиру на нього, його матір, діда та бабу. Після смерті матері заявника залишилась спадщина, яка була ним прийнята та на частину такої спадщини, що складається з грошових внесків в банківський установі, було видано свідоцтво про спадщину за законом ВАР № 393099. Крім цього, спадщину після смерті матері, баби та діда заявник прийняв після їх смерті, оскільки був зареєстрований та проживав з ними у вказаній квартирі. Звертає увагу суду на те, що у його баби та діда є ще одна донька - [PERSON] , яка протягом шестимісячного строку після смерті її батька (діда заявника) [PERSON] , подала заяву про відмову від спадщини. Заяву про прийняття спадщини після смерті її матері (бабусі заявника) його тітка не подавала. Заявник вказує, що також у його дідуся та бабусі був син - [PERSON] , [INFO] , якій помер [INFO] , про що 02.02.1951 року було складено відповідний актовий запис №141. На даний час спору між заявником та його тіткою про спадкування майна від баби та діда, які є батьками тітки, - немає. При цьому, вказує, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру він не може, оскільки в свідоцтві про одруження діда та баби і в актовому записі про одруження №10 від 29.09.1947 року, вчиненого Плосківською сільською радою Путильського району Чернівецької області зазначено ім`я його діда « [PERSON] », та прізвище його баби зазначено як « [PERSON] », що не відповідає імені та прізвищу, відповідно, які вказані в свідоцтвах про смерть та в свідоцтві про народження його матері: « [PERSON] » і « [PERSON] ». Вказує, що в теперішній час він є єдиним спадкоємцем майна покійної матері, баби та діда, однак в зв`язку із різними прізвищами спадкодавців встановити наявність родинних відносин неможливо. При цьому, внести зміни в частині прізвища покійних баби та діда в свідоцтві про їх одруження також не можливо, оскільки заява про внесення змін у відповідний актовий запис подається особисто відповідною особою у відповідності до ч.2 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». На основі викладеного, заявник просить суд встановити юридичний факт наявності родинних відносин, а саме що його дід [PERSON] , 1925 року народження, померлий [INFO] був чоловіком [PERSON] , та [PERSON] , 1925 року народження, померла [INFO] була дружиною [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи, спрямував на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи на електронну адресу суду спрямувала заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] , та підтвердила обставини викладені в заяві. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, а також враховуючи позицію заінтересованої особи, які не заперечували щодо задоволення заяви, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в місті Чернівці, про що 01.08.1992 року в книзі реєстрації актів про народження міськвідділом ЗАГС міста Чернівці зроблено запис за №1805, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно вказаного актового запису матір`ю заявника вказана: [PERSON] . Відомості про його батька внесено в актовий запис про народження за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00000820020 від 08.07.2009 року (а.с.15). Матір заявника - [PERSON] , народилась [INFO] в смт.Путила Путильського району Чернівецької області, про що 20.02.1953 року Путильським райбюро ЗАГС в книзі записів актів громадянського стану було зроблено відповідний запис №8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками матері заявника та, відповідно, бабою та дідом заявника вказані « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження від 06.08.1948 року серії [NUMBER] , [PERSON] , 1925 року народження, уродженець с.Плоска, та [PERSON] , 1925 року народження, уродженка с.Саварка - одружились 29.09.1947 року, про що Плосківським бюро ЗАГС складено відповідний актовий запис №10. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище - « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.7). [INFO] мати заявника - [PERSON] померла, про що цієї ж дати в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис №565, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після смерті матері заявника залишилась спадщина, яка була ним прийнята та на частину такої спадщини, що складається з грошових внесків в банківський установі, було видано свідоцтво про спадщину за законом серії ВАР № 393099 (а.с.14). [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] , у віці 85 років, про що цієї ж дати в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №1286, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). [INFO] помер дід заявника - [PERSON] , у віці 92 років, про що 10.07.2018 року було складено відповідний актовий запис №1348, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 01.02.1994 року виданого Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] , на підставі розпорядження №6965 від 01.02.1994 року (а.с.9) . Як вбачається з заяви [PERSON] про відмову від спадщини від 24.01.2019 року, поданої приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г., [PERSON] відмовляється від належної їй спадщини, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] як за заповітом, так і за законом. Згідно вказаної заяви [PERSON] також не заперечує, щоб спадщину отримав внук померлого - [PERSON] (а.с.19). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.07.2019 року приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., вбачається, що у зв`язку з тим, що немає можливості встановити чи була [PERSON] , яка померла [INFO] , дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , з поданих документів не можливо підтвердити наявність підстав для закликання до спадкоємства [PERSON] після смерті [PERSON] , вважає, що Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) ідеальну частку квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої [PERSON] фактично прийняв, але юридично не оформив, не може бути видане. У зв`язку з наведеним [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтві про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.18). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Таким чином, факт того, що дід заявника [PERSON] , був чоловіком [PERSON] , та [PERSON] , була дружиною [PERSON] , підтверджується сукупністю наданих заявником документів і такі докази, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються і визнаються заінтересованою особою. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За таких обставин, враховуючи, що надані заявником докази на підтвердження факту родинних відносин у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Слід встановити факт родинних відносин а саме, що дід заявника [PERSON] , 1925 року народження, померлий [INFO] був чоловіком [PERSON] , та [PERSON] , 1925 року народження, померла [INFO] була дружиною [PERSON] . Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved