Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області із заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , трудової книжки виданої 25 листопада 1977 року радгоспом «Білолуцький» Ворошиловградської області на прізвище « [PERSON] » (російською мовою) з датою народження- « [INFO] » (російською мовою). В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку він має намір звернутися до районного відділу пенсійного фонду для нарахування пенсійних виплат, але в трудовій книжці невірно вказана дата його народження « [INFO] » (російською мовою), тоді як датою народження є « [INFO] ». В позасудовому порядку виправити помилку не можливо, оскільки підприємство, де була розпочата трудова діяльність, на даний час не існує. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 30.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 25.02.2020. Заявник до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, надав на огляд оригінали долучених до справи доказів. Заінтересована особа\~Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області, просить справу розглянути без участі представника. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як він зможе реалізувати своє право на пенсію. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.08.1998 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, анкетні дані заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] , [INFO] », російською мовою зазначено « [PERSON] , [INFO] », зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Трудова книжка заявника серія [NUMBER] , видана 25.11.1977 радгоспом «Білолуцький» Ворошиловградської області на ім`я « [PERSON] » (мовою оригіналу), де в графі дата народження зазначено « [INFO] ». Згідно свідоцтва про народження заявника серія [NUMBER] , виданого 25.10.1960 Степнянським сільським ЗАГС Білолуцького району Луганської області, [INFO] народився « [PERSON] » (мовою оригіналу), про що зроблено відповідний актовий запис № 19. На підтвердження обставин викладених в заяві, заявник надав до суду військовий квиток серія [NUMBER] , виданий 31.10.1978 Новопсковським районним військовим комісаріатом Ворошиловградської області, згідно якого анкетні дані заявника заповнені на « [PERSON] , 13 октября 1960 » (мовою оригіналу) та підтверджено знаходження заявника на службі в лавах Збройних Сил у період з 31.10.1978 по 18.11.1980, що співпадає з записом у трудовій книжці (а.с. 4). Заявник має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, але в зв`язку з тим, що у трудовій книжці від 25.11.1977 відомості про дату народження заявника вказані не правильно, а саме « [INFO] », що не дає можливості ідентифікувати належність вказаних в трудовій книжці відомостей саме [PERSON] , він буде позбавлений можливості реалізувати своє право на призначення пенсії за віком. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З наданих заявником документів вбачається, що саме йому належить трудова книжка серія [NUMBER] , видана 25.11.1977 радгоспом «Білолуцький» Ворошиловградської області, що підтверджено паспортом заявника, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, виданих на ім`я [PERSON] , свідоцтва про народження заявника серія [NUMBER] , військовим квитком серія [NUMBER] , та дає підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved