Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду з заявою в якій просить суд встановити факт народження [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) [INFO] в селі Акмангіт Аккерманського повіту Бессарабської губернії, Королівство Румунія (тепер сіло Білолісся Татарбунарського району Одеської області Україна). Свою заяву заявник мотивує тим, що вона, [PERSON] , в дівочості « [PERSON] » народилась [INFO] в селі Акмангіт Аккерманського повіту Бессарабської губернії, Королівства Румунія (тепер сіло Білолісся Татарбунарського району Одеської області, Україна), яке у період з 1918 по 1940 роки знаходилось під владою Румунії. В паспорті заявниці зазначено дату народження [INFO] , що, в супереч відомостям, які підтверджують фактичне народження не відповідає дійсності, а також заявниці не відомо на підставі яких відомостей до паспорту внесено дату народження, адже день її фактичного народження [INFO] . Свідоцтво про народження у заявниці відсутнє. У зв`язку з чим, заявниця звернулась до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням видати їй повторно свідоцтво про народження. 05.11.2020 року за вих. №971/59-117 на адресу заявниці надійшла відповідь, згідно якої в зв`язку з суттєвими розбіжностями у документах, що підтверджують факт народження, видати повторне свідоцтво про народження не є можливим. З огляду на суттєві розбіжності у документах, що підтверджують факт народження у заявника виникла необхідність встановити юридичний факт народження, у зв`язку з чим вона звернулась до суду. Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 19.07.1999 року, дата народження заявниці записано як [INFO] в селі Білолісся Татарбунарського району Одеської області. Відповідно до листа за вих. № 971/59-117 від 05.11.2020 року від Біляївського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на звернення заявника [PERSON] було повідомлено, що в метричній книзі про народження Свято-Покровської с. Акмангіт повіту Четатя- Албе Бессарабія , у 1918-1940 рр. - у складі Королівства Румунія (тепер С. Білолісся Татарбунарського району Одеської області) за 1939 рік є запис про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] . В паспорті заявника вказана дата народження [INFO] . Крім того, в актовому записі про шлюб №33 від 23.03.1961 року складеного Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дата народження нареченої також вказана як [INFO]. В зв`язку з наявними суттєвими розбіжностями видати повторне свідоцтво про народження не є можливим. Відповідно до відповіді за вих. №3268/05-21 з Державного архіву Одеської області на заяву [PERSON] було надано архівну довідку про народження особи на ім`я, прізвище (румунською мовою) « [PERSON] » [INFO] відповідно до метричної книги про народження Свято - Покровської церкви села Акмангіт Аккерманського повіту Бессарабської губернії є запис №15: «[PERSON]» народилась [INFO] , охрещена [INFO] . Батько: « [PERSON] », мати: « [PERSON] », обоє православні. Те, що дівоче прізвище заявника [PERSON] , « [PERSON] » підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22.12.2018 року. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі не можливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення факту народження заявника породжує для нього юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту народження, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущену у ньому помилку, усунення такої можливо лише у судовому порядку шляхом встановлення факту народження, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, підлягає до задоволення.

Outcome: approved