Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду с заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що народився [INFO] року. В свідоцтві про народженні заявника яке заповнено російською мовою, батьками заявника вказані «[PERSON]» та «[PERSON]». Протягом життя на прізвище, яке російською писалося як «[PERSON]» заявнику видавалися різні документи.15 вересня 1999 року заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область [ADDRESS]. На момент отримання спадщини заявник мав ще паспорт громадянина СРСР, в якому прізвище заявника зазначалося як «[PERSON]», саме так було зазначено в свідоцтві про право на спадщину українською і прізвище заявника «[PERSON]». 20 червня 2000 року заявник отримав паспорт громадянина України в якому прізвище було зазначено як «[PERSON]». Таким чином в вищезазначеному правовстановлюючому документі прізвище заявника зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]» як вказано в паспорті. Заявник просить суд прийняти рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутності заявника та заінтересованих осіб та їх представників, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення правовідносин та відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень заявника та заінтересованих осіб. Судом досліджені докази по справі: Письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - свідоцтво про право на спадщину за заповітом /а.с. 5/, згідно якого підтверджується, що державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на [PERSON]; - копією паспорту заявника /а.с. 6/, згідно якої підтверджується, що прізвище заявника було зазначено як «[PERSON]»; - копією свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення, диплому, водійського посвідчення, військового квитка /а.с. 7-9/, згідно яких підтверджується, що прізвище заявника російською та українською протягом його життя писалося по різному. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. [INFO] року народився заявник [PERSON]. В свідоцтві про народженні заявника яке заповнено російською мовою, батьками заявника вказані «[PERSON]» та «[PERSON]». Протягом життя на прізвище, яке російською писалося як «[PERSON]» заявнику видавалися різні документи.15 вересня 1999 року заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область [ADDRESS]. На момент отримання спадщини заявник мав ще паспорт громадянина СРСР, в якому прізвище заявника зазначалося як «[PERSON]», саме так було зазначено в свідоцтві про право на спадщину українською і прізвище заявника «[PERSON]». 20 червня 2000 року заявник отримав паспорт громадянина України в якому прізвище було зазначено як «[PERSON]». Таким чином в вищезазначеному правовстановлюючому документі прізвище заявника зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]» як вказано в паспорті. Є необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У даному випадку суперечка про право відсутня. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявника, з таких мотивів. Згідно ст.256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян, якщо чинним законодавством не передбачений інший порядок їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року з подальшими змінами в порядку особливого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : - у відповідності із законом такі факти породжують юридичні наслідки; - діючим законодавством не передбачений інший порядок їх встановлення; - заявник не має іншої нагоди одержати або відновити документ, підтверджуючий факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язано з рішенням суперечки про право; Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Таким чином, згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів в зв'язку з тим, що [PERSON] в зв'язку з помилкою в офіційних документах не може підтвердити належність правовстановлюючого документу йому. Є необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У даному випадку суперечка про право відсутня. На підставі ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved