Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Заявник [PERSON]. звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування доньки - [PERSON] 2002 р.н., на утриманні та його вихованні, а також встановити факт відсутності участі матері у вихованні та утриманні доньки - [PERSON] 2002 р.н.. Мотивовані вимоги тим, що у нього (заявника) є неповнолітня донька, [PERSON] [INFO], яка народилася в м. Бангкок, Таїланд. З її матір'ю [PERSON], громадянкою Таїланду, заявник неодружений та у шлюбі ніколи не перебував. Після народження доньки, заявник зі згоди наданою її матір'ю 27.02.2002 у письмовій формі вивіз свою доньку до України. Після його приїзду на Україну разом із донькою, її мати жодним чином не приймала участі в вихованні та утриманні їх спільної доньки та взагалі не разу не приїжджала на для того щоб побачитись з нею. Та і в самій письмовій згоді наданою нею для вивезення доньки на територію України вона зазначила, що відмовляється від права на дитину у майбутньому. Таким чином від самого народження доньки [PERSON], заявник самостійно її виховую та утримую. Проживають вони разом у квартирі заявника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 24.04.2007 [PERSON] отримала громадянство України. В лютому місяці 2015 року заявник звернувся до Відділу прийому громадян управління праці та соціального захисту громадян виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради для отримання консультації з питання призначення йому, як одинокому батьку соціальної допомоги на дитину. Останньому було відмовлено, та роз'яснено, що для подання документі для розгляду зазначеного питання, заявнику крім наявних у нього документів, необхідно обов'язково надати документ, який би підтверджував, те що він самостійно утримую та виховую свою неповнолітню доньку без її матері та пояснили, що це може бути рішення органів опіки та піклування або суду про відсутність участі матері у виховання дитини. Та запропонували спочатку з цього питання звернутися до Служби у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради. 27.02.2015 заявник письмово звернувся до Служби у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради. В своєму зверненні, останній просив оформити та видати йому рішення про відсутність участі матері у вихованні та утримані [PERSON]. В березні місяці 2015 року, на своє звернення [PERSON]. отримав відповідь від Головного спеціаліста служби у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради Костроміна М.В., якою йому повідомили, про те що дане питання не входить до повноважень органу опіки і піклування та те що питання про відсутність участі матері у вихованні та утриманні дитини повинно доводитись у судовому порядку. Заявник на розгляд справи не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність на вимогах викладених у заяві наполягає та просить їх задовольнити. Заінтересована особа, представник виконкому Дзержинської районної у місті Кривий Ріг ради подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу також у його відсутність, вказав, що підтримує вимоги заявника та керується при цьому петицією Посольства Республіки Країни Ханой у якій мати відмовляється від права на дитину у майбутньому. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного. Судом при розгляді справи встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] в м. Бангкок, Таїланд, про що видане свідоцтво про народження та здійснено запис в Бюро запису актів громадянського стану: район Банг Кхен, м. Бангкок, Таїланд. З її матір'ю [PERSON], громадянкою Таїланду, яка проживає [ADDRESS]. Батьком дитини записано заявника у справі [PERSON]. (а.с.4). Після народження [PERSON], заявник зі згоди наданою її матір'ю 27.02.2002 у письмовій формі вивіз свою доньку до України. Крім того в самій письмовій згоді наданою [PERSON] для вивезення [PERSON]., спільної доньки на територію України вона зазначила, що відмовляється від права на дитину у майбутньому (а.с.5). Таким чином суд приходить до висновку, що від самого народження [PERSON], заяник самостійно її виховую та утримую. Як вбачається з матеріалів справи, заявник та його донька [PERSON] проживають разом у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки № 302/07 від 24.04.2007 року про реєстрацію особи громадянином України, 24 квітня 2007 [PERSON] 2002 р.н. отримала громадянство України (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються судом, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення. В іншому порядку, окрім судового, встановити факт який просить визнати заявниця, вона не в змозі. На підтвердження факту утримання доньки заявник подала суду довідку з КП «ЖЭО №8» (а.с.6) відповідно до змісту якої заявник [PERSON]. проживає разом з донькою [PERSON]. за адресою: [ADDRESS]. Отже, заявник, при народженні доньки не перебував та не перебуває у шлюбі, у Книзі записів актів про народження біологічною матір'ю записана [PERSON], яка не займається ні вихованням, ні матеріальним утриманням неповнолітньої доньки. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Як встановлено в ході судового розгляду, встановлення факту перебування дитини на утриманні заявнику необхідно для можливості претендувати на державні соціальні пільги, на які мають право по закону одинокі батьки. Отже, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, проаналізувавши норми діючого законодавства, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню, оскільки його вимоги є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved