Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій вказав, що 5 квітня 2005 р. помер його батько [PERSON] Феодорович. 25 лютого 2003 р. [PERSON] склав заповіт в якому заповідав все майно [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на державний акт серії Р1 № 465045 на право приватної власності на землю. При зверненні до відділу Держкомзему в Кілійському районі було виявлено, що в державному акті на право приватної власності допущено помилку, а саме замість імені батька «Феодор», як записано в свідоцтві про смерть, зазначено «Федор». В липні 2015 року заявник звернувся до Відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області з заявою про виправлення помилки в державному акті, про що йому було відмовлено. На підставі викладеного заявник просив суд встановити факт належності його батьку [PERSON] Феодоровичу правовстановлюючого документу державного акту серії Р1 № 465045 на право приватної власності на землю, виданого 7 червня 1999 року Старотроянівською сільською радою народних депутатів Кілійського району Одеської області. В заяві [PERSON] просить суд розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 007412, виданим 07.04.2005 року Виконкомом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, спадкодавець є «[PERSON] Феодоровичем», померлим 05.04.2005 р. З державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465045, виданого 7 червня 1999 року на підставі рішення ІІІ сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 19 листопада 1998 року № 29, вбачається, що «Рагнєву Федору Феодоровичу» передано у приватну власність земельну ділянку площею 3.87 гектарів, розташовану на території Старотроянівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з відповіді Відділу Держземагентства у Кілійському районі Одеської області Головного управління Держземагенства в Одеській області № Р-52/0-50/6-15 від 01.07.2015 року на заяву [PERSON], у звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. Згідно довідки, виданої 02.07.2015 року виконкомом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 235, державний акт на право приватної власності на землю, виготовлений на імя «Рагнєва Федора Феодоровича», дійсно видано Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області [PERSON] Феодоровичу. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved