Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Заявник звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що він є дідом народженого 20.06.2017 року хлопчика, у звязку з народженням якого міською клінічною лікарнею №6 міста Донецька 23.06.2017 року було видане медичне свідоцтво про народження №834. Заявник звертався до Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак у звязку з відсутністю належного документу, який би підтверджував народження дитини на підставі яких здійснюється державна реєстрація факту народження в органах Державної реєстрації актів цивільного стану, йому було відмовлено в реєстрації народження онука. Тому, заявник просить суд встановити факт народження 20 червня 2017 року дитини хлопчика у місті Донецьку Донецької області, у батьків: мати [PERSON], [INFO], громадянка України, батько [PERSON], [INFO], громадянин України. Заявник в судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав викладених в заяві, а також просив суд допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту народження дитини заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник є її чоловіком, а новонароджений хлопчик відповідно онуком. Зазначила, що у її доньки - [PERSON] 20 червня 2017 року народилась дитина хлопчик у місті Донецьку, якого назвали Дмитро. Свідок 24 червня 2017 року їздила до міста Донецька, де бачила новонародженого хлопчика. Зауважила, що батьками новонародженого є [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що заявник є її батьком з яким вони мають гарні відносини. Зазначила, що її сестра [PERSON], перебуваючи у місті Донецьку, 20 червня 2017 року народила дитину хлопчика Дмитра. Свідок відвідувала 20 червня 2017 року [PERSON] з новонародженим у пологовому будинку. Зауважила, що батьками новонародженого є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що заявник є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-НО №430307 від 11 лютого 1981 року, виданого Добровільською сільрадою Марїнського району Донецької області. На даний час у заявника з донькою різні прізвища, оскільки остання після укладення шлюбу з [PERSON] змінила дівоче прізвище «Чопенко» на шлюбне прізвище «Тамаркіна», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО №235796 від 26 червня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 12,13). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №235796 від 26 червня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 червня 2004 року (а.с. 12). Відповідно до обмінної картки пологового будинку, пологового відділення лікарні, [PERSON] 20 червня 2017 року, перебуваючи на 39 тижні вагітності, народила дитину хлопчика (а.с. 14, 15). Як вбачається з інформації з медичного свідоцтва про народження №834 від 23 червня 2017, виданого медичною установою розташованою на тимчасово окупованій території України у м. Донецьку, [PERSON] 20 червня 2017 року народила дитину хлопчика у місті Донецьку (а.с. 31-32). Заявнику було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію народження дитини з підстав недійсності наданих заявником документів для реєстрації (а.с. 17). Суд, дослідивши пояснення заявника та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З абз. 1 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються недійсними. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії,\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Медичне свідоцтво про народження, надане заявником для державної реєстрації факту народження дитини, не може визнаватися належним документом з підстав його складання установою, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, але вказана в ньому інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявниками та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Пунктом першим Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» встановлено, що визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк, Донецької області, є тимчасово окупованою територією незаконним збройними формуваннями терористичних організацій та військами Російської Федерації. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Суд вважає за можливе встановити факт народження 20 червня 2017 року [PERSON] дитини хлопчика, у місті Донецьку Донецької області, батько [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, Конституції України, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області»,

Outcome: approved