Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області. Крім того, її дошлюбне прізвище було «[PERSON]», та в подальшому, внаслідок укладення шлюбу із гр. [PERSON], прізвище змінилось із «[PERSON]» на «[PERSON]». У належній заявниці трудовій книжці, серії [NUMBER], заведеної 24.03.1978 року, було внесено запис про зміну прізвища, а саме напис «[PERSON]» було закреслено та здійснено запис «[PERSON]». Шлюб було укладено в Республіці Казахстан. 11.07.1994 року шлюб було розірвано. Однак, на сьогоднішній день, заявниця не може належним чином підтвердити свій страховий стаж за період часу з 1975 року по 2000 рік через втрату свідоцтва про шлюб. Заінтересованою особою було надано листа, яким повідомлено, що факт належності трудової книжки необхідно встановити у судовому порядку. У зв'язку з викладеним, [PERSON] звертається до суду з вимогою встановити факт належності їй трудової книжки, серії [NUMBER]. заведеної 24.03.1978 року. В судове засідання, призначене на 11.04.2018 року заявник не з'явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання, призначене на 11.04.2018 року не з'явився, просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За правилами п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище заявниці було «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7); у зв'язку з укладенням шлюбу у трудовій книжці, серії [NUMBER], заведеної 24.03.1978 року, було внесено запис про зміну прізвища, а саме напис «[PERSON]» було закреслено та здійснено запис «[PERSON]» на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER], що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8). Крім того, встановлено, що 11.07.1994 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] від 11.07.1994 року (а.с. 10). У своїй заяві [PERSON] вказує, що шлюб нею було укладено в Республіці Казахстан, а тому відновити втрачене свідоцтво про шлюб вона позбавлена можливості. Даний факт знайшов своє відображення в матеріалах справи та підтверджується довідками №5-1-27/27302 від 28.12.2016 року, виданою Департаментом юстиції Карагадинської області Міністерства юстиції Республіки Казахстан, №07-66/633 від 24.04.2017 року виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану апарату Акима Осакаровського району Карагадинської області Республіки Казахстан про відсутність запитуваного актового запису про шлюб (а.с. 11, 12). Також, заінтересованою особою було надано листа, №Б-2169-18 від 26.02.2018 року, яким повідомлено, що факт належності трудової книжки заявниці необхідно встановити у судовому порядку (а.с. 13). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3 статті 76 ЦПК України). Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов'язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Оскільки від встановлення судом факту належності заявниці трудової книжки залежить виникнення у неї права на пенсію, вказаний юридичний факт знайшов своє підтвердження в письмових матеріалах справи, крім того заявниця позбавлена можливості підтвердити трудовий стаж в позасудовому порядку, тому суд доходить до висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved