overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що у м.Луганськ разом з ним мешкав його дід вітчим його матері [PERSON] , [INFO] , який останні роки дуже хворів, потребував догляду, не мав змоги самостійно готувати собі їжу, завчасно приймати ліки, йому було важко пересуватись, окрім нього нікого з родичів поруч із [PERSON] не було, тому у січні 2013 року він перевіз [PERSON] жити до себе за адресою: [ADDRESS] , та [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, яку він не може прийняти через неможливість підтвердження свого проживання зі спадкодавцем на тимчасово окупованій території. У зв`язку з чим просив встановити факт того, що він постійно спільно проживав з 2013 року з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до його смерті [INFO] . У судове засідання заявник [PERSON] , представник заінтересованої особи Старобільської ДНК не з`явились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.211 ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, представника заінтересованої особи. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив заяву задовольнити. Вислухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що вона знає заявника [PERSON] давно, ще їх батьки спілкувались, потім вона винаймала квартиру у м.Луганську поряд з ним, вони підтримують спілкування, [PERSON] розповідав про дідуся [PERSON] , вона не раз передавала йому ліки, вона бувала неодноразово у квартирі та знає що [PERSON] постійно спільно проживав з 2013 року і до своєї смерті у [ADDRESS] разом з [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.13) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Луганськ. Таким чином в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дійсно заявник [PERSON] постійно спільно проживав з 2013 року разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , до його смерті [INFO] , про що у судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] , не вірити якій у суду немає підстав, і оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, то суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що у смт.Шахтарське м.Довжанськ Луганської області разом з ним проживав його батько [PERSON] , який мав багато хронічних захворювань, потребував допомоги, не мав змоги самостійно приготувати собі їжу, вчасно приймати ліки йому було важко пересуватись, тому у лютому 2019 року заявник переїхав жити до нього за адресою: [ADDRESS] . [INFO] . [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, яку він не може прийняти через неможливість підтвердження свого проживання зі спадкодавцем на тимчасово окупованій території. У зв`язку з чим просив встановити факт того, що він постійно спільно проживав з батьком за адресою: [ADDRESS] , на момент його смерті [INFO] . У судове засідання заявник [PERSON] , представник заінтересованої особи Старобільської ДНК не з`явились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.211 ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, представника заінтересованої особи. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив заяву задовольнити. Вислухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Свідок [PERSON] показав у судовому засіданні, що він знає заявника і йому відомо що [PERSON] помер [INFO] , до смерті він дуже хворів і його син [PERSON] переїхав на проживання до [PERSON] на [ADDRESS] і повністю його утримував і жив з ним до смерті [PERSON] , це йому відомо особисто. Відповідно до копії паспорта громадянина України (а.с.5-7) [PERSON] народився [INFO] у селищі Ленінське місто Свердловськ Луганської області, зареєстрований: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження, заповненого російською мовою (а.с.10) « [PERSON] » народився [INFO] у селищі шахти 25 Свердловського району Ворошиловградської області, та його батьком є « [PERSON] ». Відповідно до копії паспорта громадянина України (а.с.11) [PERSON] народився [INFO] у с.Владичень Болградського району Одеської області, зареєстрований: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.13) [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Владичень Болградського району Одеської області, помер [INFO] у смт.Шахтарське міста Довжанськ Луганської області. Таким чином в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дійсно заявник [PERSON] , [INFO] , постійно спільно проживав разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент його смерті [INFO] , про що у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] , не вірити якому у суду немає підстав, і оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, то суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту того, що він є рідним сином [PERSON], померлого 27.11.2016 року, оскільки в його паспорті він значиться як «Тараман Сергія Івановича», а дані батька в свідоцтві про смерть зазначені, як «Тораман Іван Феоктистович», внаслідок чого він не може прийняти спадщину від батька. В судовому засіданні заявник [PERSON] наполягав на задоволені вимог, за обставинами наведеними у заяві. Заінтересована особа представник Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надійшло повідомлення про розгляд справи без участі представника, при вирішенні правових відносин покладався на розсуд суду. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні засвідчили факт родинних відносин свого батька [PERSON], батьком якого був [PERSON], який помер 27.11.2016 року. Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно ст.256 ЦПК України, ухвали Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суду підвідомчі суперечки про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян, якщо в іншому порядку не можливо ці факти встановити або втрачені документи, підтверджуючі ці факти і їх відновлення неможливо. Судом встановлено, що дійсно заявник [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], який помер 27.11.2016 року. Зазначений факт підтверджується наступними доказами. 29.08.1960 року, згідно свідоцтва про народження серії 1ІІ-НО №381046, народився заявник, в свідоцтві на російській мові його прізвище зазначене, як «Тароман Сергей Иванович», а його батьком на російській мові вказаний - «Тароман Иван Феоктистович». За даними паспорту серії ВЕ номер 127296 заявник значиться, як «Тараман Сергія Івановича», [INFO]. В свідоцтві про смерть серії І-НО номер 964047 батько заявника зазначений на українській мові, як «Тораман Іван Феоктистович», що помер 27.11.2016 року. Аналіз даних наведених у досліджених судом документах, дає підстави суду погодитись з твердженням заявника про наявність родинних відносин між сином та батьком. Встановлення судом факту родинних відносин дозволить заявнику вирішити питання, повязане з отриманням спадщини померлого батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту того, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] є померлою [INFO] [PERSON], оскільки вона після укладення шлюбу та взявши прізвище заявника, так і не привела всі документи у відповідність із зміненим прізвищем. В судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд заяви за його відсутності. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що разом із [PERSON] були приятельками близько 30 років. Знали, що вона вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. підтвердили, що померла [INFO] [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою. Суд, вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 29.12.2010 р. повторно, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.06.1994 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка «[PERSON]». Як вбачається з наданих заявником копій паспорту та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, після укладення шлюбу [PERSON] не привела свої документи у відповідність із зміненим прізвищем з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла [PERSON]. Вивчивши надані документи та допитавши свідків, судом встановлено, що після укладення шлюбу [PERSON] не змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], як це вказано у свідоцтві про шлюб, а тому у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] було вказане її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Тобто, особа, яка зазначена у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER], та в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], є однією і тією ж особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не повязане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у звязку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту трудової діяльності. Заявник вказує на те, що він з 15.10.1994 по 18.06.1997 працював на Дергачівському підприємстві «Агросервіс», про що зроблений запис у трудовій книжці, та завірений печаткою з логотипом УРСР, якої на час його звільнення вже не існувало. На його звернення 06.07.2017 р. до архівного відділу Дергачівської РДА йому повідомили, що документи з Дергачівського підприємства «Агросервіс» на зберігання не передавались, у зв'язку з чим видати копію наказу директора за № 121 від 15.10.1994 про зарахування робочого стажу з 15.10.1994 та наказу про його звільнення 18.06.1997 немає можливості. Встановлення трудової діяльності йому необхідно для зарахування до трудового стажу для нарахування пенсії. Просить встановити факт трудової діяльності з 15.10.1994р. по 18.06.1997р. на Дергачівському підприємстві «Агросервіс». В судове засідання заявник не з'явився, суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності заявника. Представник заінтересованої особи - Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в судове засідання не з`явився. Згідно заяви не заперечує проти задоволення заяви. Просить слухати справу за їх відсутності, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] на підставі наказу № 121 від 15.10.1994 прийнятий на роботу до Дергачівського «Агросервісу» в якості слюсаря 3 розряду. На підставі наказу № 45 від 18.06.1997 [PERSON] звільнений з Дергачівського «Агросервісу» за власним бажанням. Згідно листа Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 14.07.2017р. заявнику неможливо зарахувати до страхового стажу періоди роботи в Дергачівському «Агросервісі» з 15.10.1994р. по 18.06.1997р. у зв'язку з тим, що запис про звільнення завірено печаткою з логотипом УРСР, країни якої на час звільнення вже не існувало. Згідно довідки №96/с від 06.07.2017, виданої архівним відділом Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області документи з Дергачівського «Агросервісу» на зберігання до архіву не надходили, а тому відсутня можливість видати копію наказу за № 121 від 15.10.1994 про прийняття [PERSON] на роботу з 15.10.1994 . Встановлення факту трудової діяльності заявника необхідно для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 15.10.1994 по 18.06.1997р на Дергачівському «Агросервісі». Представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви. Згідно ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту належності йому трудової книжки, т.я. його імя після перекладу з російської мови на українську зазначене по різному, тому, через розбіжності в написанні його імені, у нього виникли труднощі в УПФУ Ленінського району м Запоріжжя при подачі документів для нарахування пенсії за віком. Представник 3-ї особи по справі - УПФУ в Ленінському районі м Запоріжжя в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно, в письмовій заяві до суду, просить розглянути справу без участі представника управління. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню оскільки підтверджена представленими по справі доказами: як встановлено в судовому засіданні, заявник проживає на території України з квітня 2008р., а з вересня 2008р. він отримав посвідку на постійне проживання з відміткою про його реєстрацію в м.Запоріжжі /а.с.7/. У звязку з наближенням пенсійного віку, заявник [PERSON] звернувся до УПФУ Ленінського району м.Запоріжжя з пакетом документів, необхідних для обчислення та призначення пенсії за віком, в тому числі, надавши свою трудову книжку. Однак, співробітник УПФУ Ленінського району м.Запоріжжя звернув увагу на те, що імя заявника, зазначене в його трудовій книжці [PERSON], не співпадає з його імям в посвідці на постійне проживання на території України Гарутюн. Через цю обставину, може виникнути перешкода в обчисленні та призначенні заявнику пенсії за віком. В ході судового слідства встановлено, що у свідоцтві про народження /а.с.4, військовому білеті /а.с.9/, в трудовій книжці /а.с.8/, імя заявника, вірмена по національності, вказане [PERSON]. В паспорті громадянина [PERSON], його імя зазначене англійською мовою Harutyun /а.с.15/, а відповідно посвідки на постійне проживання для іноземців, імя позивача зазначене Гарутюн /а.с.7/. Тобто, при перекладі з російської мови на українську, імя позивача було зазначене Гарутюн, а саме, це саме його імя, яке на різних мовах записане по різному. Відповідно до вимог ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі і з приводу належності правовстановлюючого документу, в якому прізвище, імя та по батькові не збігаються з даними, зазначеними в свідоцтві про народження, в паспорті особи, та в іншому правовстановлюючому документі, в тому числі і трудовій книжці. Встановлення даного факту необхідно заявнику для звернення до УПФУ Ленінського району м.Запоріжжя для обчислення та призначення пенсії за віком. Тому, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими по справі доказами, і жодних сумнівів у суду не має щодо належності заявнику [PERSON] трудової книжки на імя - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності трудової книжки [NUMBER] від 04.07.1977 року. В обґрунтування вимог зазначив, що заявник звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії. З отриманої відповіді заявнику повідомив, що у наданих документах для призначення пенсії виявлені розбіжності у прізвище. Так, на першій сторінці трудової книжки по батькові заявника: зроблено запис на російській «[PERSON]» і потім закреслено та вказано що виправлено на « [PERSON] » на підставі паспорта. Через зазначені недоліки заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії, у зв`язку із чим, просив встановити факт належності його трудової книжки. Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив здійснити розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 04.07.1977 року на ім`я заявника [PERSON] була заповнена трудова книжка [NUMBER] від 04.07.1977 року, Так, на першій сторінці трудової книжки по батькові заявника: зроблено запис на російській «[PERSON]» і потім закреслено та вказано що виправлено на « [PERSON] » на підставі паспорта. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту належності трудової книжки необхідно заявнику для оформлення пенсії. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення майнового права заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Заявник [PERSON], звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності трудової книжки серії [NUMBER] від 07.07.1982 року. В обґрунтування вимог зазначив, що 01.03.2019 року заявник звернувся до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії. З отриманої відповіді заявнику повідомив, що у наданих документах для призначення пенсії виявлені розбіжності у прізвище. Так, призвище імя по батькові не співпадають із даними пампорта, що підтверджується паспортом громадянина України. Через зазначені недоліки заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії, у зв'язку із чим, просив встановити факт належності його трудової книжки. Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив здійснити розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 07.07.1982 року на ім'я заявника [PERSON] була заповнена трудова книжка [NUMBER], на першій сторінці якої в графі Прізвище заявника зазначено «[PERSON]». Разом з цим, згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 29 червня 2002 року, прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту належності трудової книжки необхідно заявнику для оформлення пенсії. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення майнового права заявника.

Outcome: approved