Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заінтересованою особою заявник вказав [PERSON] . У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому від [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої вона визнала обставини, викладені у заяві [PERSON] Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] . Зазначене свідоцтво серії [NUMBER] видане 16.10.1980 року, на підставі актового запису №1309 від 16.10.1980 року. Батьками дитини у свідоцтві про народження вказано [PERSON] та [PERSON] . 07 липня 2011 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 07 липня 2011 року, актовий запис про шлюб 182. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.06.2018 року, актовий запис про смерть №5940. Відповідно до матеріалів спадкової справи №32/2018, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , останній з 30.01.2017 року по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , при цьому разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані - [PERSON] (колишня дружина) та [PERSON] (син), [INFO] . [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але 13.11.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжність у написанні його прізвища з прізвищем померлого (« [PERSON] » та « [PERSON] »). Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. При цьому, приватним нотаріусом Сватаненко О.В. зазначено, що нею у відповідності до ст.46-1 Закону України «Про нотаріат» зроблено пошук у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де прізвища дитини (спадкоємця) та батька (спадкодавця) зазначене як «[PERSON]». В актовому записі про шлюб спадкоємця прізвище до реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », в актовому записі про смерть прізвище померлого (спадкоємця) зазначено « [PERSON] ». Суд враховує, що прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » по суті є графічними варіантами того самого прізвища. Розбіжність в їхньому написанні може статися внаслідок різного перекладу прізвища з російської мови на українську. Отже, з лінгвістичного погляду, записані в офіційних документах по-різному вказані прізвища можливо вважати ідентичними. Встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] необхідне останньому для прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved