Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Заявник звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області із заявою y якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.01.1996 року державним нотаріусом Ватутінської міської нотаріальної контори, за реєстровим № 37. Вказана заява мотивована тим, що йому як спадкоємцю після смерті матері, 10.01.1996 року державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Тетерською К.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він успадкував будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . На даний час встановлено, що написання його прізвища у вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом не відповідає прізвищу, вказаному у його паспорті. У судовому засіданні заявник підтримав заявлену вимогу. Додатково вказав, що невідповідність написання його прізвища у правовстановлюючому документі, яким є свідоцтво про право на спадщину за законом, позбавляє його можливості повноправно реалізовувати право власності відносно майна вказаного у ньому. Також повідомив, що вказана невідповідність зумовлена тим, що під час оформлення вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом він мав ще паспорт Української РСР, у якому його прізвище було зазначено російською мовою « [PERSON] », який 17.10.1996 року замінено на паспорт громадянина України у якому його прізвище вказано як « [PERSON] ». Заінтересована особа державний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Тетерська К.В. у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що у посвідці про народження, виписаній 20.07.1946 року російською мовою, заявник, який народився [INFO] у с. Мошни Київської області, зазначений як « [PERSON] », його батьком вказано - « [PERSON] », матір`ю - « [PERSON] ». У паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданого 17.10.1996 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, заявник зазначений як [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Мошни Черкаського району Черкаської області. Згідно відомостей другої сторінки паспорту прізвище заявника на російській мові зазначено як « [PERSON] » Відповідно до вищевказаного паспорту місце проживання заявник з 07.09.1973 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а з 15.06.1999 року - [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.01.1996 року державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Тетерською К.В., [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , є спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: будинку з надвірними будівлями, розташованому на земельній ділянці 1 000 кв. м ., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. З огляду на вказане, враховуючи те, що розбіжності у написані прізвища заявника у його діючому паспорті громадянина України та свідоцтві про право на спадщину за законом, зумовлені виключно написанням їх українською та російською мовами, відповідно, а також обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості розпоряджатися належним заявнику майном, суд вважає, що наявні підстави для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки досліджені докази підтверджують вказаний факт, та у суду відсутні сумніви щодо цього. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved