Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2008 помер її батько [PERSON],16.08.2017 помер рідний брат батька [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яку вона бажає успадкувати. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю доказів родинних відносин між нею та [PERSON], так як у її свідоцтві про народження відсутні дані про батька, оскільки батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому просить встановити факт батьківства [PERSON] щодо неї. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву про встановлення факту батьківства підтримала, пояснила суду, що її батько [PERSON] помер 15.01.2008, але так як батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, її прізвище записано за прізвищем матері «Іванова», а по батькові вчинено запис «Михайлівна». Внаслідок того, що її батько час від часу вчиняв крадіжки і потрапляв в місця позбавлення волі, мати для уникнення соціальних негативних явищ для своїх дітей, не хотіла укладати з ним шлюб. Покійний батько [PERSON] завжди визнавав її своєю донькою. На теперішній час вона не має можливості оформити спадщину, так як відсутні документи, які підтверджують факт батьківства, зважаючи на викладене просить встановити факт батьківства. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву про встановлення факту батьківства, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області, в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла телефонограма про розгляд справи у відсутність представника, рішення прийняти на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що заявник [PERSON] є її рідною сестрою, їх батьки є батько: [PERSON] та мати [PERSON]. Оскільки батьки не були офіційно одружені, то мати записала прізвище їм «Іванова», а по батькові вчинено запис «Михайлівна». [PERSON] за життя визнавав їх батьком. Вихованням не займався, оскільки періодично був засуджений до місць позбавлення волі, звідти надсилав їм листівки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю заявниці, підтвердила факт батьківства [PERSON] померлого 15.01.2008 відносно доньки [PERSON] Вказала, що вона проживала з [PERSON] однією сімєю з 1989 року в м. Каневі по вул. Соснова, 2, без реєстрації шлюбу, так як він був в місцях позбавлення волі на момент народження дітей. Державна реєстрація народження дітей була проведена зі слів матері, відповідно до ч.1.ст. 135 СК України, прізвище заявниці було записано за прізвищем матері «Іванова», по батькові «Михайлівна». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком чоловіка заявниці, підтверджує факт батьківства [PERSON], померлого 15.01.2008 відносно доньки [PERSON] Вказав, що після одруження дітей 11.08.2007, вони спілкувалися з [PERSON] Підтвердив, що [PERSON] визнавав заявницю своєю донькою і відносився до неї по-батьківські. Брат [PERSON] [PERSON] теж спілкувався з заявницею, є її хрещеним батьком, помер 16.08.2017. Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні надали суду аналогічні покази, підтвердили факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] Суд, заслухавши заявника, представника заявника, заінтересовану особу, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності,дійшов до висновку , що заява підлягає задоволенню. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1989 року. 01.04.1989 у них народилася донька [PERSON]. Оскільки батьки офіційно не зареєстрували шлюб, державна реєстрація її народження була проведена відповідно до ч.1.ст. 135 СК України, та відповідно в свідоцтві про народження заявника прізвище було записано за прізвищем матері та за її вказівкою по батькові «Михайлівна». Після народження заявниці, батьки періодично проживали разом однією сімєю, після народження другої дитини [PERSON], в 1995 році батько залишив сімю, почав проживати окремо. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.6) заявниця [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 11.08.2007, після реєстрації шлюб взяла прізвище чоловіка «Мотриченко». Судом встановлено, що за життя [PERSON] визнавав себе батьком заявниці [PERSON], однак документально оформити батьківство відносно неї не встиг, так як 15.01.2008 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 8). Факт того, що [PERSON] був рідним батьком заявнику [PERSON] підтверджується матеріалами справи, показами свідків і заінтересованої особи. Метою встановлення факту батьківства спадкодавця щодо заявника є оформлення спадкових прав заявника. Інші спадкоємці заінтересовані особи у справі не оспорюють встановлення факту батьківства, відтак не вбачається спору про право. Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, підставою для визнання батьківства, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від батька. Дана позиція висловлена також в Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Так, відповідно до п. 3 даної постанови, справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 9 постанови встановлено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про те. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт батьківства [PERSON], який помер 15.01.2008, відносно заявника [PERSON], так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами та показами свідків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права, щодо прийняття спадщини. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

Outcome: approved