Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити його опікуном матір [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 27 липня 1981 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 237 від 29 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Його поведінка в основному врівноважена, лабільний; мовний контакт формальний, мова недорозвинута, на рівні звуконаслідування. Мислення конкретно-образне, примітивне. Дезорієнтований в особистості, місці та часі, неохайний; критика недорозвинута. Пересувається за допомогою інвалідного візка. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав повністю та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району [PERSON] у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, вимоги заяви підтримав лише в частині визнання [PERSON] недієздатним. У судове засідання [PERSON] як заінтересована особа не зявилася, хоча про час та місце розгляду заяви була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на підставі путівки № 58 відділу соціального забезпечення Закарпатського облвиконкому від 27 липня 1981 року [PERSON], [INFO], направлений на влаштування до Тур'я-Реметівського психоневрологічного інтернату (а. с. 7), у звязку з чим того ж дня його було зараховано на повне державне утримання та в число підопічних Тур'я-Реметівського психоневрологічного інтернату, що стверджується випискою з наказу № 171 від 27 липня 1981 року (а. с. 5). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства безстроково (хвороба Літля), знаходиться на обліку у психіатра та потребує постійного стороннього догляду, що стверджується копією довідки МСЕК серії Д-71 № 168344 від 29 квітня 1981 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 237 від 29 лютого 2016 року (а. с. 6, 8). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 165 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 03 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 29-32). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не може правильно розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. Що стосується вимоги заявника про призначення опікуном [PERSON] його матір [PERSON], то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно п. 1.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч. 1 ст. 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Норма аналогічного змісту міститься також і в ч. 1 ст. 241 ЦПК України. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Отже, з врахуванням наведеного та беручи до уваги те, що [PERSON] з 27 липня 1981 року знаходиться на повному державному утриманні та зарахований в число підопічних [PERSON] психоневрологічного інтернату, який фактично і здійснює над ним опіку, а також враховуючи позицію органу опіки і піклування та відсутність його подання про призначення опікуна (а. с. 42), суд вважає, що заява в цій частині до задоволення не підлягає.

Outcome: partial