Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Заявник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва 28.01.2021 із заявою про встановлення факту смерті. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Донецьк, причина смерті: атеросклеротична хвороба серця. Документом, що підтверджує факт смерті [PERSON] є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2020, видане Будьоннівським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Заявник звернувся до Дарницького районного у м.Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві для отримання свідоцтва про смерть. Листом №156/21.4-71 від 23.01.2021 Дарницький районний у м.Києві ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, мотивуючи свою відмову тим, що для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки свідоцтво про смерть, яке видане незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, також у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Посилаючись на зазначені обставини, заявник заявив вимогу про встановлення факту смерті [PERSON] , уродженця м. Ленінськ-Кузнецький Кемеровської області, місце проживання якого було зареєстровано до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] у м. Донецьк. Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, звіривши їх з оригіналами наданими заявником суду для огляду, встановив наступне. Як встановлено судом, документом, що підтверджує факт смерті [PERSON] є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2020, видане Будьоннівським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Згідно вказаного свідоцтва [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Донецьк. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З викладених обставин свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2020, видане Будьоннівським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, є нікчемним. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON] , уродженця м. Ленінськ-Кузнецький Кемеровської області, місце проживання якого було зареєстровано до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] у м. Донецьк, причина смерті: атеросклеотична хвороба серця, а заяву такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved