Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що 29 березня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації №471/А від 10 грудня 2003 року її чоловік отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оформлюючи зазначений Державний акт в графі «прізвище, ім'я, по батькові» зазначено «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». При видачі документу він не звернув уваги на цю помилку та за життя не виправив її. [INFO] року [PERSON] помер. З-за наявності цієї помилки заявник на теперішній час не в змозі прийняти спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву. В зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов'язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації №471/А від 10 грудня 2003 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я «[PERSON]» (а.с.8). [INFO] року [PERSON] помер де згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області його прізвище, ім'я, по-батькові зазначено як «[PERSON]» (а.с.7). Заявник [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). З заявою про виправлення помилки в державному акті заявник звернулася до Тарутинської РДА Одеської області, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 10). Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому право на належне оформлення спадщини, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: approved