Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, посилаючись на те, що він, з 2005 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , у приватному будинку, вказаний будинок належить [PERSON] , яка є дружиною рідного брата заявника. Батьки заявника ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ) до 2007 року спільно проживали в [ADDRESS] . Але у зв`язку з погіршенням стану їхнього здоров`я та виниклою необхідністю у постійному догляді за ними, через їхній поважний вік, сім`єю заявника було прийнято рішення щодо їхнього переїзду на постійне місце проживання у с. Перегонівка, Обухівського р-ну. У 2007 році батьки заявника переїхали до [PERSON]. на постійне місце проживання. Спільно з батьками заявник вів спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет здійснювали спільні покупки майна, спільно приймали участь у витратах на утримання житла. Братом заявника [PERSON] періодично здійснювалась матеріальна підтримка батьків, однак спільно брат заявника не проживав. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , а [INFO] померла мати заявника [PERSON] , всі питання по похованню батьків вирішував [PERSON] .. У зв`язку з тим, що місцем постійного проживання заявника та його батьків являвся будинок [ADDRESS] , а адреси реєстрації різні - виникла необхідність встановлення факту постійного проживання однією сім`єю для можливості належного оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті батьків заявника. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в заяві про встановлення юридичного факту та просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи його відсутність, вимоги заяви підтримав. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив, та повідомив, що [PERSON] є його рідним братом, батьки дійсно проживали однією сім`єю з [PERSON] , мали спільний побут. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт догляду [PERSON] за [PERSON] та [PERSON] та ведення ними спільного господарства з 2007 року. Суд, вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту. [PERSON] , з 2005 року постійно проживає в [ADDRESS] , з 2007 року доглядав за своїми батьками,, мали спільне господарство, спільний побут. [INFO] - помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області від 10.06.2016 року. [INFO] - померла Мати заявника [PERSON] свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18.07.2017 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника і спадкодавця, має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у даній Постанові виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Беручи до уваги, що факт спільного проживання заявника з померлими його батьками знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, про можливість встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями до відкриття спадщини у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved