Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги, посилаючись на ст.315 ЦПК України, обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, разом купували продукти, одяг, речі першої необхідності, дбали один про одного. Зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на кімнату № [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] , яка фактично була ними придбана, хоча правочин оформлений договором дарування. Встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідне для реалізації її спадкових прав, як спадкоємця четвертої черги, інших спадкоємців у [PERSON] немає. Просить суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] до його смерті однією сім`єю більше п`яти років. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги заявника підтримали в повному обсязі з підстав викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, просили суд встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] до його смерті однією сім`єю більше п`яти років Представник заінтересованої особи Рівненської міської ради Ляшук Н.М. в судовому засіданні заперечила щодо встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , вказала, що перебування заявника у зареєстрованому шлюбі унеможливлює задоволення її заяви про встановлення даного факту. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що знала [PERSON] , з яким [PERSON] проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з 2014 року. Зазначила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання у 2010 році, розлучились 07 квітня 2020 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що [PERSON] , з яким [PERSON] проживала спільно на [ADDRESS] , знала добре. Суд, заслухавши заявника [PERSON] , представника заявника [PERSON] , представника заінтересованої особи Ляшук Н.М., свідка [PERSON] , свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області 03 травня 2019 року, актовий запис №789. Довідкою № 1514/02-14 від 12.11.2019 року, що видана Другою Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області Потапчук В.С. підтверджується, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №228/2019 за заявою [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем за законом, що подала заяву про прийняття спадщини [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Відповідно до копії договору дарування від 20.04.2016 року [PERSON] прийняв в дар від [PERSON] 10/100 часток блоку №141-148 у гуртожитку в [ADDRESS] . У власність обдарованого перейшла кімната 147. Копіями договорів-замовлень СК №001361 та СК №001361 від 03 травня 2019 року стверджується, що [PERSON] була замовником організації та проведення поховання померлого [PERSON] , сплативши за надані послуги 2221,50 грн., що стверджується копією квитанції №0000002206 від 03.05.2019 року. Повідомленням Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області №1513/02-14 від 12.11.2019 року [PERSON] роз`яснено, що вона, згідно ст.1264 ЦК України буде відноситись до четвертої черги спадкоємців за законом у разі надання рішення суду про встановлення факту проживання із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, якою керується заявник при зверненні до суду, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В порядку ч. 4 вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За положеннями ч.ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст.25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Так, ч. 1 ст. 74 СК України передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Як вбачається із пояснень свідка [PERSON] та не заперечувалось заявником в судовому засіданні [PERSON] до 07 квітня 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і, за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18. Разом з тим, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки,зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, у зазначеній справі підлягають встановленню, як факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю разом на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість та достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між заявником та померлим [PERSON] протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а тому у задоволенні вимог заяви слід відмовити. Посилання [PERSON] на те, що вона за власні кошти поховала спадкодавця не є доказом, що підтверджує факт проживання однією сім`єю з [PERSON] протягом п`яти років до дня відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed