Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилається на те, що \~народився [INFO] в селі Тозакад Ждановського району Азербайджан.Відповідний період свого життя проживав в Азербайджані, де закінчив середнє професійно-технічне училище № 74 Ім. 50-річчя ВЛКСМ, за професією токар після чого розпочалась його трудова діяльність безпосередньо на Бакинському виноробному заводі, де йому оформили трудову книжку серії [NUMBER] від 26 березня 1979 року. Крім того зазначає, що диплом про здобуття середньої професійно-технічної освіти та оформлення його трудової книжки відбувалось на російській мові, а тому персональні дані були зазначені російською мовою як: «фамилия [PERSON] », «имя [PERSON] » та «отчество [PERSON] ». На той час ніхто не звертав уваги на порядок заповнення відповідної документації, а тому він не звернув уваги на допущені помилки у його прізвищі. З того часу минуло багато років, заявник переїхав до України де і живе по сьогоднішній день. В 2001 року прийняв громадянство України, у зв`язку з чим заявникові було видано паспорт громадянина України, де його персональні дані визначені вже українською мовою [PERSON] . З 01 листопада 2019 року і по сьогоднішній день [PERSON] працює слюсарем-сантехніком в ТОВ «Сітісервіс-КР». У вересні 2020 року керівництво ТОВ «Сітісервіс-КР», готуючи відповідну кадрову документацію до міського архіву, а також формуючи внутрішні документи щодо осіб якім залишилось менше 2х років до пенсії, виявило що персональні дані в трудовій книжці заявника не відповідають його паспортним даним, а саме трудова книжка заповнена російською мовою та допущені помилки у його прізвищі, а саме: у трудовій книжці «фамилия [PERSON] », а відповідно до паспорту «прізвище [PERSON] », надалі відомості у трудовій книжці маються російською мовою «отчество [PERSON] », без зазначення даних українською мовою « по батькові - [PERSON] », крім того містяться виправлення у трудовій книжці щодо відомостей про дату мого народження. Зазначає, що до прийняття заяником громадянства України в 2001 році, документи видавалися йому на російській мові, зокрема диплом про середню освіту виданий як « [PERSON] », у той же час військовий білет видавався як « [PERSON] », при укладанні шлюбу свідоцтво було видано також російською мовою як « [PERSON] ». У свою чергу, після отримання громадянства України, документи усі видавалися вже українською мовою на ім`я « [PERSON] », серед них ордер на жиле приміщення, свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів, медичні довідки, довідки про результат екзаменів тощо. Вище вказані помилки у моїх персональних даних визначені у трудовій книжці, фактично призводять до протиріч в оформленні трудових правовідносин між заявником та ТОВ «Сітісервіс-КР», що має негативні наслідки як для самого заявника стосовно підтвердження його трудового стажу та трудових правовідносин, так і для роботодавця, при перевірці уповноваженими органами (наприклад - Держпраці) належного працевлаштування та оформлення трудових відносин з працівниками. Крім того надалі при оформленні заявником пенсії відповідні помилки також призведуть до неможливості належним чином підтвердити факт його трудового стажу, в т.ч. з ТОВ «Сітісервіс-КР». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення належним чином трудових відносин з роботодавцем, для звернення в подальшому до пенсійного фонду для оформлення пенсії. Заявник до початку судового засідання надав заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі, вимоги підтримує, просить задовольнити. Представники заінтересованих осіб належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавались, причини неявки суду не відомі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, відповідно дост.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] ініціали останнього зазначено російською мовою як « [PERSON] » (а.с.6). Крім того, з вищезазначеного свідоцтва про народження вбачається, що ініціали батьків заявника також зазначені як « [PERSON] ». З копії диплому [NUMBER] від 1979 р. вбачається, що заявник закінчив середнє професійно-технічне училище № 74 Ім. 50-річчя ВЛКСМ, за професією токар, де ініціали останнього зазначено як « [PERSON] » - російською мовою (а.с.7). Також, з трудової книжки серії [NUMBER] від 26 березня 1979 року вбачається, що ініціали заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.8). Крім того, з військового квитка НЗ №3992460 від 14.05.1980 р. вбачається, що ініціали заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 22.12.1985 року дані заявника зазначені російською мовою як: «фамилия [PERSON] », «имя [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.10). В матеріалах справи також наявне посвідчення біженця за №00655/2 від 28.09.1990р., дані заявника зазначені російською мовою як: «фамилия [PERSON] », «имя [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.11). Довідкою за №355/01 про прийняття громадянства України, свідоцтвом про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів Серія ХХХ №951164 від 16.05.2007р.. медичною довідкою щодо придатності до керування транспортними засобами серія 2МДЗ №293509 також персональні дані визначені українською мовою як « [PERSON] » (а.с.13,14). Крім того, з паспорту громадянина України, яке видано 05.05.2011 року персональні дані визначені українською мовою як « [PERSON] » так само як і в ордері на жиле приміщення зазначено « [PERSON] » (а.с.5,16). Дана розбіжність перешкоджає заявнику користуватися своїми правами та реалізовувати права, зокрема для оформлення\~належним чином\~трудових відносин\~з роботодавцемта в майбутньому подати документи для отримання пенсії за віком. Тому суд приходить до висновку про те, що при заповненні трудової книжки [NUMBER] була допущена помилка у зазначенні персональних даних заявника, яка може бути перешкодою в оформленні заявником трудових відносин та в майбутньому отриманні пенсії, виправлення цієї помилки у позасудовому порядку на даний час неможливо тому слід встановити факт належності заявнику трудової книжки Серії [NUMBER] , заповнена 26 березня 1979 року на ім`я « [PERSON] ». Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3\~статті 76 ЦПК України). Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації правовідносин, суд доходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved