Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис на строк до 6 місяців, яким заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче 500 (п`ятсот) метрів до місця роботи постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче 500 (п`ятсот) метрів до місця виховного закладу - дитячого садку № 4, де навчається (перебуває) неповнолітній [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; вести з [PERSON] , контакти безпосередньо, через телефон, через інші засоби зв`язку, через третіх осіб, вести з постраждалою особою [PERSON] контакти безпосередньо, через телефон, через інші засоби зв`язку, через третіх осіб. Заява мотивована агресивною та невідповідною поведінкою [PERSON] щодо неї та неповнолітнього сина,. Зокрема жорстоке поводження із дитиною, у спосіб залякування, що завдає психічних та психологічних травм, яка є стресовою та деструктивною для неповнолітньої, дитини, а також умисне ухиляння від виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо дитини. Зокрема звертає увагу на випадок, який мав місце 04 лютого 2020 року, коли заявник після роботи забирала з садочку сина, і відповідач автомобілем, сильно газуючи, переслідував, кричав їм сідати в машину, потім кричачи намагався затягти дитину в авто, був страшенно розлючений та агресивний, нецензурно лаявся, матюкався. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали. [PERSON] Л [PERSON] пояснила, що вона із [PERSON] не проживає з 2017 року через те, що він її побив. З того часу він не домотає їй у вихованні сина, не платить аліменти та не піклується про виховання дитини. Через випадок, який мав місце [INFO] , син боїться батька та червоних автомобілів. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що все, що написала заявник не відповідає дійсності. Вона перешкоджає йому бачитися із сином, настроює сина проти нього. Пропонував колишній дружині, що він буде возити сина в садочок кожен день, але остання відмовляється. Щодо випадку, який мав місце 04 лютого 2020 року, то в той день він приїхав до сина в садочок, та у зв`язку із тим, що йшов дощ запропонував підвести сина з колишньою дружиною додому, однак [PERSON] відмовилася. Силою сина він не затягував в автомобіль. Він любить сина, але йому перешкоджають спілкуватися з ним. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить до такого висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом та з 2017 року живуть окремо. Відповідно до довідки ДП «ФАВОРИТ-3» від 20.03.2020 року заявниця проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю та неповнолітнім сином. Заявниця та заінтересована особа є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Син відвідує ДНЗ №4 «Усмішка» в місті Тернополі. Відповідно до характеристик із садочку а також психолого-педагогічної характеристики ГО «Центру творчого розвитку для дітей та дорослих «Ідея», розвиток фізичного та психічного стану дитини відповідає його віку. Крім того, зазначено, що він пережив стресову ситуацію, на яку реагує страхом та агресією. 26.02.2020 року [PERSON] зверталася до Тернопільського відділу поліції у зв`язку із випадком, який мав місце 04 лютого 2020 року. В заяві зазначила, що вона після роботи забирала з садочку сина, [PERSON] автомобілем, сильно газуючи, переслідував, кричав їм сідати в машину, потім кричачи намагався затягти дитину в авто. Він був страшенно розлючений та агресивний, нецензурно лаявся, матюкався. Відповідно до наданих характеристик, [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Відповідно пункту третього частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За пунктом дев`ятим частини першої\~ст. 1 цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно із пунктом першим частини першої ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктом сьомим та восьмим частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до пункту три частини першої\~статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина) - це дитина, яка стала свідком (очевидцем) такого насильства. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази надані суду, суд вважає, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення. Покликання заявниці на вчинення домашнього насильства відносно неї та дитини не підтверджено жодними достовірними доказами. Обґрунтовуючи заяву [PERSON] стверджує, що [INFO] року, коли після роботи після роботи забирала з садочку сина, [PERSON] автомобілем, сильно газуючи, переслідував, кричав їм сідати в машину, потім кричачи намагався затягти дитину в авто. Він був страшенно розлючений та агресивний, нецензурно лаявся, матюкався. [PERSON] заперечив вказані обставини та пояснив, що в той день він приїхав до сина в садочок, та у зв`язку із тим, що йшов дощ пропонував підвести сина з колишньою дружиною додому, однак [PERSON] відмовилася. Силою сина він не затягував в автомобіль. Будь яких доказів щодо неправомірної поведінки [PERSON] не надано. Сам факт звернення в поліцію заявника не свідчить про протиправну поведінку її колишнього чоловіка. Крім того, такий випадок мав місце ще 04 лютого 2020 року, тобто за два місяці до звернення із цією заявою в суд. Доказів що [PERSON] після цього, чи до цього вчиняв чи намагався вчиняти протиправні дії суду не надано. Також відсутні відомості, що [PERSON] притягувався до відповідальності за будь-які протиправні дії. Отже, відсутні ризики, що [PERSON] буде продовжувати протиправну поведінку. Суд звертає увагу, що між сторонами існує спір щодо участі у вихованні неповнолітнього, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, тобто спір про право цивільне, яке підлягає вирішенню в позовному провадженні, а не за процедурами захисту від сімейного насильства. Тому, оцінивши надані докази, а також дані про особу [PERSON] , суд приходить до остаточного висновку, що заявником не доведено наявність таких ризиків продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та їх вплив на заявника та сина, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому, обмеження які просить ввести заявниця, посилаючись на вчинення відносно неї домашнього насильства, є непропорційними щодо обмеження права на свободу пересування та спілкування із сином. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed