Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , який на час подання заяви перебував у ДУ «Харківській слідчий ізолятор». В своїй заяві заявник просила суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 05.10.2017, актовий запис 07. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстровано 05 жовтня 2017 року у Виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис за № 07. Від шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ майна відсутній, заходи досудового врегулювання не застосовувались. Заявник зазначає, що сторони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Вказані обставини і вимусили заявника звернутися до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд розірвати шлюб, справу розглянути за її відсутності. [PERSON] про час та місце розгляду справи сповіщався судом своєчасно та належним чином, правом надання відзиву на заяву не скористався, письмових пояснень або заперечень з приводу вимог [PERSON] від нього до суду не надходило. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Судом встановлено, що 05 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.10.2017. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2017, мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як заявника, так і заінтересованої особи по справі, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявник в заяві просила суд залишити прізвище без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved