Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Заявник [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області заяву, в якій просить застосувати обмежувальний припис до [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1. Заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за місцем її проживання та реєстрації: [ADDRESS] ; 2. Заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближчу 100 метрів: до місця її проживання та реєстрації: [ADDRESS] ; до місця проживання її матері: [ADDRESS] ; до місця тимчасового її проживання : [ADDRESS] ; інших місць частого відвідування нею як постраждалою особою; 3. Заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати її та дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та дітей та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та дітьми. В обґрунтування заяви покликається на те, що [PERSON] є її чоловіком, з яким укладено шлюб 14.07.2007 у відділі РАЦС Турківського районного управління юстиції Львівської області. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу вони з чоловіком побудували спільний будинок по [ADDRESS] , в якому проживають. ЇЇ чоловік з моменту народження другої дитини, починаючи з жовтня 2019 року став постійно ображати її, принижувати її людську гідність при дітях та при інших громадянах, їхніх знайомих, родичів, не давати кошти на харчування їй та дітям та наносити їй тілесні ушкодження. З цього приводу вона неодноразово зверталася до органів поліції. Постійні образи [PERSON] як кривдника стали підставою розриву їхніх подружніх відносин і вона 29.03.2021 звернулася до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. В тім чоловік не залишає її у спокої, весь час переслідує, погрожує, постійно дзвонить на її телефон. Все це негативно впливає не тільки на її психологічний стан, а й на дітей, які за неї переживають та живуть в постійному страху. Вважає, що для того, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї та її малолітніх дітей, до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис на строк шість місяців, з визначенням тимчасових обмежень його прав. Ухвалою суду від 09.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заявниця та її представник адвокат Ловінська С.С. у судовому засіданні підтримали вимоги викладені у заяві, зокрема заявниця пояснила, що її чоловік [PERSON] регулярно та протягом тривалого часу вчиняє щодо неї домашнє насильство, яке виявляється в постійному психологічному тиску на неї, здійснює постійний контроль над нею, забороняє приводити додому гостей, спілкуватись з родичами. 19.03.2021 зчинив конфлікт, в ході якого обзивав нецензурною лайкою, і наносив удари телефоном по голові з приводу чого зверталась в поліцію, однак їй сказали не писати заяву щодо внесення відомостей до ЄРДР, оскільки кримінальна відповідальність [PERSON] буде мати негативні наслідки для дітей в майбутньому. Нею були написані три заяви до Турківського відділення поліції щодо вчинення відносно неї доманшнього насильства з боку її чоловіка. Також пояснила, що [PERSON] не давав коштів на утримання сім`ї, погрожував, що не буде і надалі купувати їсти. Вказала, що зверталась за психологічною допомогою, оскільки боїться чоловіка, який психологічно на неї впливає, побив її, б`є старшого сина, через що вона постійно перебуває у стані страху як за себе так і дітей. Після нанесених побоїв 19.03.2021 вона пішла з будинку і в даний час проживає у сестри в м. Трускавець. Звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Щоб запобігти повторному насильству просить застосувати обмежувальний припис до [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили у задоволенні заяви відмовити. [PERSON] пояснив, що його дружина все надумала, домашнього насильства він не вчиняє, дбає про сім`ю, утримує матеріально. Жодних побоїв ні їй, ні синові він не наносив, дружина до нього упереджено відноситься і на неї чинять вплив її родичі. які заздрять їх сім`ї. Вважає, що такою заявою дружина хоче обмежити його в користуванні житлом, тоді як він хоче зберегти сім`ю. Вказав, що будинок, в якому він проживає є його єдиним житлом і застосування обмежувального припису є неспівмірним з таким обмеженням. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.07.2007, що доводиться копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 09.07.2008 року та син [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 25.10.2019 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] від 12.10.2015 року (індексний номер: 45508080) належить на праві приватної власності [PERSON] [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у житловому будинку за адресою [ADDRESS] від 12.10.2015 року, що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян. 16.03.2021 [PERSON] подано письмову заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, яка зареєстрована в ЖЕЄ - 825 від 16.03.2021, про те, щоб прийняти міри до її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який тривалий час вчиняє відносно неї та її сина [PERSON] домашнє психологічне насильство. Згідно з формою оцінки ризиків вчинення домашнього начильства встановлено низький рівень небезпеки. У ході проведеної перевірки було встановлено, що по даному факту вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення та в подальшому буде прийнято рішення згідно чинного законодавства, а тому розгляд її заяви припинено. 18.03.2021 [PERSON] подано письмову заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, яка зареєстрована ЄО №846 про те, що 23.02.2021 вдома її чоловік [PERSON] вкотре вичнив вдома скандал, ображав та принижував її нецензурними словами, залякував, що не буде купляти дітям їсти і всі необхідні речі для дітей. Потім він побив старшого сина [PERSON] , [INFO] 16.03.2021 чоловік знову вдома вчинив скандал, ображав та принижував її і вона збушена була викликати поліцію. Просила притягнути [PERSON] до відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Згідно з формою оцінки ризиків вчинення домашнього начильства встановлено середній рівень небезпеки. У ході проведеної перевірки на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 19.03.2021 [PERSON] подано письмову заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, яка зареєстрована в ЖЄО №853 від 19.03.2021 про те, щоб притягнути до адміністративної відповідальності її чоловіка [PERSON] за ст.173-2 КУпАП. У ході проведеної перевірки було встановлено, що по даному факту вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення та в подальшому буде прийнято рішення згідно чинного законодавства, а тому розгляд її заяви припинено. Вказані вище протоколи про адміністративне правапорушення щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП перебувають на розгляді в суді. Заявник [PERSON] , покликаючись на норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] та застосувати вказані в її заяві обмеження. Вирішуючи заяву, суд виходить з наступних вимог закону та відповідних їй правовідносин. Згідно з вимогами ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідн до п.1, 2 ч. 1 ст. 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - зокрема батьки. Як зазначено у ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Як видно з фактичних обставин справи, що відповідає приписам пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII, [PERSON] вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини [PERSON] . Так, зокрема свідок [PERSON] суду повідомила, що заявниця є її племінницею і вона добре знає про її життя з чоловіком. Вказала, що [PERSON] постійно чинить тиск на [PERSON] , забороняє їй бачитись з родичами, запрошувати гостей. 19.03.2021 їй зателефонував їх син і повідомив, що батько побив маму і просив їх забрати. При цьому, перекинув на телефон відео побиття. Пояснила, що [PERSON] боїться чоловіка, після того, як він її побив 19.03.2021 вона приїхала до неї з молодшим сином в м. Дрогобич і вона бачила в неї на голові гематоми. В поліції їм сказали не писати заяву про притягнення до кримінальної відповідальнсоті [PERSON] , щоб діти в майбутньому не мали проблем. Вказала, що [PERSON] при посторонніх людях показує, що він порядний чоловік і батько дітей, однак вдома він все забороняє дружині, вона його боїться. Окрім того, доказами, що підтверджують факти вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо [PERSON] , які в свою чергу свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису є заяви [PERSON] до поліції щодо фактів вчинення домашнього насильства, матеріали про адміністратвине провадження, які перебувають на розгляді в суді, відеозапис з мобільного телефона події 19.03.2021. Заперечення [PERSON] після оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що на такому не його голос, однак голос його дружини, яка плаче та кричить, не голос його сина, не його будинок, суд розцінює як намагання [PERSON] спрямовані на невизнання його дій щодо домашнього насильства щодо дружини. Суд надає віри показанням заявниці в цій частині, які знайшли свої підтвердження вказаним відеозаписом. Відтак, суд дійшов висновку, що з боку [PERSON] мало місце домашнє насильство, а саме його форма психологічне насильство, яке знайшло свій прояв у словесних образах, погрозах, які спрямовані на обмеження волевиявлення його дружини [PERSON] , що викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Водночас, інших видів насильства, на які посилається заявниця, зокрема фізичного та економічного, судом не встановлено, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази такого насильства. При цьому, оцінюючи види насильства, на які посилається заявниця, суд керується тим, що судове рішення і встановлені судом обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а мають бути встановлені на підставі належних та допустимих доказах. А тому, судом в межах даної справи встановлено виключно психологічне насильство відносно постраждалої особи [PERSON] . Оцінюючи ризики повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно своєї дружини, суд враховує, що [PERSON] тричі зверталася до органів поліції з заявами про вчинення [PERSON] насильства відносно неї, а тому ризик наступного вчинення аналогічних дій високий. Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено, заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Розглянувши визначені законом заходи протидії домашньому насильству, а також вимоги заявниці, суд дійшов висновку, що такі є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника. Проте, суд вважає, що такі заходи доцільно застосувати на два місяці, а не на шість, як просить заявниця. Суд визначає такий строк дії обмежувального припису і вважає його достатнім та співмірним за конкретних обставин справи. Водночас, приймаючи рішення в частині заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме [ADDRESS] , суд враховує, що такий будинок перебуває у приватній власності [PERSON] , при цьому [PERSON] не заперечив, що будинок було збудовано під час шлюбу, а відтак такий є спільною сумісною власністю подружжя. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи пропорційність втручання у право власності [PERSON] , суд бере до уваги той факт, що будинок, в якому проживає сім`я перебуває у спільній сумісній власності подружжя, тобто вони мають рівні права на таке нерухоме майно. Однак, [PERSON] неодноразово допустив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини, що спричинило неможливість проживання їх разом у такому будинку, а тому, суд вважає, що буде легітимним втручання у право власності [PERSON] , яке є порційним встановленим судом ризикам домашнього насильства. За таких обставин, заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial