Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним її сина [PERSON], [INFO] та призначення над ним опіки. В обґрунтування заяви зазначає, що її син [PERSON] є інвалідом з дитинства внаслідок низки важких захворювань, його психічний стан не дає можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому останній постійно потребує догляду, нагляду, та контролю за поведінкою. Визнання сина недієздатним необхідно заявниці для встановлення над ним опіки та для забезпечення його немайновими та майновими правами, які він не може самостійно здійснювати. Заявник підтримала заяву з підстав зазначених в ній. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Високопічської сільської ради Житомирської області подав до суду листи про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року №1401-VIII, яким змінено положення ст.124 Конституції України, а саме виключено норму щодо участі у здійсненні правосуддя народних засідателів. Разом з тим, відповідно до ст.124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд. Після набрання чинності зазначених змін у законодавстві, положення ч.4 ст.234 ЦПК України є такими, що суперечать Конституції України, яка є нормативно-правовим актом, що має найвищу юридичну силу та містить норми прямої дії. Таким чином, системний аналіз положень Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку, що відсутність народних засідателів не перешкоджає розгляду справи. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.236 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. [PERSON] народився 12 січня 1999 року в м.Коломия, Івано-Франківської області, в свідоцтві про народження якого матірю записана [PERSON] (а.с.5). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 13 січня 2017 року №4-2017 [PERSON], [INFO], з раннього дитячого віку страждає на важку розумову відсталість (різко виражену імбецильність) з відсутністю мови. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F72.0 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Ступінь наявної у [PERSON] розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.24-25). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що існують усі правові підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до ч.1 ст.241 ЦК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області клопоче перед судом про призначення [PERSON] опікуном над рідним сином [PERSON] Враховуючи наявні у справі докази, з яких вбачається, що [PERSON] виявила бажання та може виконувати обов'язки опікуна та враховуючи, що будь-яких перешкод для цього не встановлено, за наявності позитивного рішення з цього приводу органу опіки та піклування, наданого відповідно до Правил опіки та піклування, затвердженого наказом Держкомітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88, суд вважає за можливе призначити її опікуном свого недієздатного сина [PERSON]

Outcome: approved