Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], який помер [INFO] року в м. Зугрес Харцизького району Донецької області. В обгрунтування своєї заяви посилалася на родинні відносини з померлим, який був її дідом. Свідоцтво про смерть, яке було видане в тимчасово окупованій території на державному бланку з українською печаттю, не було занесено до електронної бази ЗАГСУ. Повторне отримання свідоцтва у ВДРАЦС неможливо, оскільки не існує медичного документу, що може бути прийнято ВДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник у судовому засіданні заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечили, просять розглядати заяву без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій теритрії України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд, заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч. 2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є онукою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO] батьком якого записаний [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] батьком якої записаний [PERSON]/а.с.24-25/. Факт смерті [PERSON] заявник підтверджує свідоцтвом про смерть виданої виконавчим комітетом Зугреської міської ради м. Харцизька Донецької області [PERSON] помер [INFO] року в м. Зугрес Харцизького району Донецької області/а.с.9/. Суд вважає цей доказ хоча і належним, але у даному випадку недопустимим, оскільки його отримання пов'язано із видачею у незаконний спосіб. Допитаний в залі судового засідання свідок [PERSON], [INFO] суду показала, що [PERSON] приходиться їй вітчимом. У січні 2014 року її брат привіз вітчима з м. Антрацит до неї у тяжкому стані, він був паралізований. У травні 2015 року [PERSON] помер. Похованням займалась вона. [PERSON] похований на кладовищі «Зуєвська ГРЕС-2». Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р. №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/13024. Метою встановлення заявником факту смерті [PERSON] є отримання свідоцтва про його смерть. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви приходько О.Т. та її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved