Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців щодо заборони кривднику [PERSON] , [INFO] : перебувати в місці проживання (перебування) постраждалих осіб [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближатися ближче ніж на 20 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця навчання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ); вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку. Свою заяву заявник обгрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] з 17.12.2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що, починаючи з 2011 року і до теперішнього часу, з боку [PERSON] проявляється агресивна поведінка, яка виражається у психологічному, економічному та фізичному домашньому насильстві (неодноразове нанесення тілесних ушкоджень, погрози виселити заявника та дітей з квартири, постійні сварки) відносно неї та малолітній дітей. Разом з цим, вони проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана під час шлюбу за їх спільні кошти, проте [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі своїх батьків, за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] з дітьми не мають іншого житла, вона змушена звернутися до суду із зазначеною заявою. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали подану заяву, просили її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - [PERSON]. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що 18.08.2019 укладено договір про надання правової допомоги між ним та адвокатом, який раніше не приймав участі у розгляді даної справи та не ознайомлений з матеріалами справи. Разом з цим, суд може не брати до увагу зазначену заяву про відкладення розгляду справи та розцінює її, як затягування розгляду справи з боку заінтересованої особи [PERSON] В матеріалах справи, наявні пояснення [PERSON] , в яких він заперечує проти вимог [PERSON] та вважає їх неогрунтованими. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 17.12.2010 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 22.09.2018 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1081. Разом з цим, [PERSON] та [PERSON] мають дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає заявник, вона та їх малолітні діти є постраждалими від дій [PERSON] , які мають ознаки фізичного та психологічного насильства. Починаючи з 2011 року, після народження другої дитини, доньки [PERSON] , у [PERSON] змінилося ставлення до сина [PERSON] , він на нього постійно кричав, інколи бив його. Заявник зазначає, що згодом поведінка [PERSON] до неї та малолітніх дітей ставала ще жахливішою. Як зазначає у своїй заяві заявник, 28.08.2018 [PERSON] змінив замки до квартири та заявник [PERSON] разом з дітьми не могла потрапити до квартири, внаслідок чого звернулася до поліції. Разом з цим, у відповідь на заяву [PERSON] Голосіївським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, повідомлено, що описана у повідомленні подія містить у собі ознаки цивільно-правових відносин, що вирішуються у судовому порядку та до компетенції поліції не відносяться. Крім того, 23.09.2018 відповідач, перебуваючи вдома, вдарив сина [PERSON] табуреткою, чим травмував йому руку, а донька в цей час ховалася від батька [PERSON] . Як зазначає заявник, цього ж місяця донька потрапила до лікарні, після психологічної травми, завданої [PERSON] , яка призвела до бронхіального спазму у дитини. Разом з тим, як вбачається із виписки з історії хвороби Дитячої клінічної лікарні № 6 Шевченківського району м. Києва № 2665 від 14.09.2018, [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: гострий обструктивний бронхіт. 15.02.2019 за адресою їх спільного проживання, а саме: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, під час якої [PERSON] кричав на [PERSON] та малолітніх дітей, почав виганяти з дому, грубо говорити з дітьми та знімати на відео. Діти були збентежені та налякані поведінкою [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] викликала працівників поліції. Проте, після від`їзду поліції, [PERSON] , продовжував провокувати сварку, під час якої [PERSON] почав застосовувати до [PERSON] та малолітніх дітей фізичну силу, виламувати руку [PERSON] , в цей же час придавив дочку до стіни всім тілом, внаслідок чого вона почала задихатися. Виштовхавши [PERSON] з кімнати, він вдарив сина в лице кулаком, чим завдав йому тілесних ушкоджень. Діти були вкрай налякані і психологічно травмовані агресивною поведінкою [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] була змушена повторно викликати працівників поліції. Внаслідок здійснення [PERSON] домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно заявника та дітей, відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2019 визнано [PERSON] , [INFO] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 (три) доби. Разом з цим, на наступний день після складання протоколу про адміністративне правопорушення, [PERSON] звернулася до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, де її та сина [PERSON] було направлено в травмпункт з метою зняття побоїв, про що складено відповідні довідки. Як вбачається із консультативного висновку спеціаліста Дитячої клінічної лікарні № 7 Печерського району м. Києва, травмпункт ЩЛХ, від 16.02.2019, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз - гематома. Крім того, згідно довідки № 1886 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, травматологічний пункт, від 16.02.2019, [PERSON] встановлено діагноз: забій, здавлення правої кисті; розтягнення зв`язок правого плечового суглобу. 26.02.2019 слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, було направлено [PERSON] та [PERSON] на судово-медичне обстеження. Разом з цим, на підставі заяви [PERSON] від 07.03.2019, слідчим розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019100010001892, відомості про яке внесені 08.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення [PERSON] , [INFO] , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно особи [PERSON] , заявник посилається на те, що [PERSON] вчинялися щодо заявника та малолітніх дітей фізичне та психологічне насильство. Статтею 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, а також викладені [PERSON] у заяві обставини, дії [PERSON] , а саме вчинення сварок та заподіяння тілесних ушкоджень по відношенню до [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є проявом психологічного та фізичного насильства. Крім того, у зв`язку з постійними погрозами, а також фізичним насиллям з боку [PERSON] , [PERSON] неодноразово зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про захист немайнових прав малолітніх [PERSON] та [PERSON] Разом з цим, супровідним листом Міського центру дитини від 11.06.2019 за вих. № 069010-257 на адресу Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, направлено висновок № 119 від 06.06.2019 психологічного обстеження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Згідно Висновку № 119 від 06.06.2019 психологічного обстеження, складеного психологами Міського центру дитини, вбачається, що мати є авторитетом для [PERSON] , на який вона спирається; по відношенню до батька у дитини визначене негативне ставлення, почуття тривоги, страху, злості; дівчинка досить категорична до батька, вона усвідомлює його жорстоке поводження з нею та її рідними та не бажає бачитися та спілкуватися з ним; матір є найближчою людиною в житті [PERSON] ; дитина втягнута в конфлікт дорослих і бере відповідальність за речі, відповідальність за які мають нести дорослі, зокрема матір; батько є для дитини знеособленим, ворожим та агресивно зарядженим об`єктом; дитина категорично відмовляється зустрічатися з батьком. Разом з цим, у вищезазначеному висновку надано батькам відповідні рекомендації, зокрема: батькам усвідомити власну відповідальність за психоемоційний розвиток дітей, розмежувати міжособистісний конфлікт та свою участь у вихованні дітей; матері сприяти наповненню життя дітей радісними емоціями, цікавим дозвіллям, спілкуванню з однолітками; батькові [PERSON] не рекомендовано на даний час ініціювати зустрічі з дітьми, враховуючи емоційний стан дітей на даний час, їх попередній травматичний досвід, пов`язаний з батьком та вороже ставлення дітей до нього. Частиною 1 статті 270 ЦК України, визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до п.п. 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. З матеріалів справи та доданих до неї додатків, вбачається, що [PERSON] , а також малолітні діти [PERSON] та [PERSON] є постраждалими від дій [PERSON] , що мають ознаки домашнього насильства. Згідно статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Суд розцінює дії [PERSON] , а саме вчинення сварок, погроз та бійок по відношенню до [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , як прояв психологічного та фізичного насильства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість поданої заяви та необхідності з метою запобігання та протидії домашньому насильству, що має місце з боку [PERSON] , видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, у зв`язку із цим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved