Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернувся до Миколаївського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, наполягаючи на встановленні факту що, допущена помилка у структурі кадастрового номеру земельної ділянки 5123583000:01:002:0097 в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №234247 від 28 грудня 2012 року, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512358301000902, виданого на ім`я [PERSON] , а саме у чотиризначному номері земельної ділянки замість неправильного номера: 0097, правильним є номер: 1097 та визнати правильним кадастровий номер земельної ділянки 5123583000:01:002:1097 в державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №234247 від 28 грудня 2012 року, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512358301000902, виданого на ім`я [PERSON] . Свої вимоги, мотивував тим, що він, є власником земельної ділянки площею 4,4585 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новопетрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області (за межами населеного пункту), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №234247 від 28 грудня 2012 року, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512358301000902. В зазначеному державному акті записаний кадастровий номер земельної ділянки 5123583000:01:002:0097. Згідно інформації відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у вказаному кадастровому номері допущена помилка в структурі кадастрового номеру, а саме у чотиризначному номері земельної ділянки зазначено: 0097, а згідно книги реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку зазначено: 1097, в зв`язку з чим правильним кадастровим номером на зазначену вище земельну ділянку є кадастровий номер земельної ділянки 5123583000:01:002:1097. Зазначені обставини позбавляють, заявника, реалізувати та захистити права власності на земельну ділянку, що і змусило звернутися до суду з відповідною заявою. В інший спосіб, ніж судовий, він позбавлений можливості виправити допущену помилку у структурі кадастрового номеру. Заявник, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив суд, справу розглянути у його відсутність. Повністю підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник, є власником земельної ділянки площею 4,4585 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новопетрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області (за межами населеного пункту), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №234247 від 28 грудня 2012 року, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512358301000902. Згідно інформації відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у вказаному кадастровому номері допущена помилка в структурі кадастрового номеру, а саме у чотиризначному номері земельної ділянки зазначено :0097, а згідно книги реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку зазначено :1097, в зв`язку з чим правильним кадастровим номером на зазначену вище земельну ділянку є кадастровий номер земельної ділянки 5123583000:01:002:1097. Внаслідок такої помилки на даний час у заявника виникла проблема реалізувати та захистити права власності на земельну ділянку. Зазначені розбіжності перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч. 2 ст. 294 ЦПК України). Згідно із частинами першою та другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту, що має юридичне значення породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для встановлення юридичного факту для заявника не існує. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] , у зв`язку з чим його заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved