Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою та просила встановити факт, що вона постійно проживала із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [INFO] року. В обгрунтування заяви вказує, що [PERSON] за життя належала земельна ділянка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, Красінська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,688 га, кадастровий номер [NUMBER], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку , серія [NUMBER] виданий 02.02.2004 року Криворізькою райдержадміністрацією. За життя мати [PERSON] склала заповіт від 11.05.2003 року, реєстровий номер 63, яким все своє майно заповідача своїй донці [PERSON]. Даний заповіт є дійсним на даний час. На момент смерті матір [PERSON] була сама зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично заявниця [PERSON] проживала з нею, доглядала її та вела спільний побут. Те що заявниця є донькою померлої підтверджується свідоцтвом про народження заявниці. 22.09.2017 року заявник по справі звернулася до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке лишилося після смерті її матері [PERSON]. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявницею не надано доказів, що вона постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт того, що заявниця постійно проживала з спадкодавицею підтверджується актом про спільне проживання від 08.01.2015 року. Спору про право немає, так як заявниця єдина спадкоємиця після смерті матері. Заявник [PERSON] в суд не з»явилася, від її представника за довіреністю [PERSON], надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути без участі заявника та її представника, а також задовольнити вимоги повністю. Представник заінтересованої особи - Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступні для того законні підстави. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України. справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] за життя належала земельна ділянка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, Красінська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,688 га, кадастровий номер [NUMBER], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку , серія [NUMBER] виданий 02.02.2004 року Криворізькою райдержадміністрацією. (а.с. 13-16). За життя мати [PERSON] склала заповіт від 11.05.2003 року, реєстровий номер 63, яким все своє майно заповідача своїй донці [PERSON]. Даний заповіт є дійсним на даний час. (а.с. 11). На момент смерті матір [PERSON] була сама зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 12). Фактично заявниця [PERSON] проживала з нею, доглядала її та вела спільний побут, даний факт підтверджується довідкою від 02 березня 2018 року № 464, виданою Красінською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, з довідки вбачається, що [PERSON], [INFO] постійно проживала разом із своєю матір»ю [PERSON] без реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] у період з липня 2013 року по день смерті останньої - [INFO] року, доглядала її, піклувалася про неї. Те що заявниця є донькою померлої підтверджується свідоцтвом про народження заявниці з якого вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON], а прізвище змінила після укладення шлюбу (а.с. 9, 10). 22.09.2017 року заявник по справі звернулася до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке лишилося після смерті її матері [PERSON]. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявницею не надано доказів, що вона постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Саме у зв'язку з тим, що [PERSON] на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом із спадкодавцем, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як встановлено судом, на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], та на момент смерті з нею постійно проживала без реєстрації донька, [PERSON], що підтверджується довідкою Красінської сільської ради Криворізького району. Інших родичів не встановлено. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, з метою оформлення спадкових прав.

Outcome: approved