Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи [PERSON], [INFO], померлим. В обґрунтовування своїх вимог заявник вказала, що вона є матірю [PERSON], [INFO], який рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2010 року був визнаний безвісно відсутнім з 01 лютого 2005 року. Син заявника починаючи з 2001 року виїжджав на заробітки до м.Москви РФ. Починаючи з 2005 року і по теперішній час заявнику нічого невідомо про її сина. З часу оголошення сина заявника безвісно відсутнім минуло вже більше трьох років, однак ніяких відомостей про місце перебування її сина так і не надійшло. Оголошення сина померлим заявнику необхідно для оформлення субсидії, укладання договору купівлі-продажу квартири та вирішення інших життєвих питань, тому заявник змушена звернутись до суду з цією заявою. В судовому засіданні заявник підтримала доводи своєї заяви, просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву в якій вказав, що просить розглянути справи без їх присутності, проти задоволення вимог заявника не заперечили. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що із заявником вона знайома з 1975 року, вони підтримують дружні стосунки. Також знає сина заявника, який у 2000 році поїхав до м.Москви та 10 років про нього нічого не чути. Заявник про все їй розповідає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявника знає з 1970 року, вони часто спілкуються. Свідок також знає сина заявника Сашу, якого останній раз бачила приблизно десять років тому. Син заявника поїхав до м.Москви та зник. Свідку відомо, що він знаходиться у розшуку, відомо про те, що заявник їздила до м.Москви. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2010 року (а.с. 4) [PERSON], [INFO] визнано безвісно відсутнім з 01 лютого 2005 року. [PERSON] народився 06 лютого 1979 року та його матір'ю є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕД № 400948. (а.с. 6) Як вбачається з довідки № 54/4217 Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] зверталась до Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області за фактом втрати звязку зі своїм сином [PERSON], [INFO], який з січня 2005 року проживав у м.Москві та до теперішнього часу не повідомляє про своє місцезнаходження. Відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлим, якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування в перебігу трьох років. Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. У відповідності до абз.2, 3 п.13 Постанови Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК ( 1502-06 ), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. За таких обставин відсутні законні підстави за для вказівки судом в рішенні про визнання особи померлою місця смерті, а саме: країни, області, міста, як на тому наполягає орган РАЦС. На підставі наданих суду доказів суд вважає можливим оголосити [PERSON] померлим, оскільки відомостей про його місце знаходження за місцем проживання немає вже більше 3 років, що підтверджено наданими суду письмовими доказами і відповідно до ст. 46 ЦК України, він підлягає оголошенню померлим з дня вступу в законну силу рішення суду про це. На підставі викладеного,

Outcome: approved