Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло на квартиру [ADDRESS], виданого Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу, згідно з розпорядженням (наказом) від 22.09.1993 року № 760. Заявник [PERSON] направила клопотання про розгляд заяви без її участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує та просить задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] просили справу розглядати без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Представники заінтересованих осіб Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» просили справу розглядати без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]( який помер 25.04.2004 року) та заявнику [PERSON]( дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1993 року, що видане Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу, згідно з розпорядженням (наказом) від 22.09.1993 року № 760 з проведенням державної реєстрації на праві спільної сумісної власності у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації, запис у реєстровій книзі №В-1 за реєстром №12. У вказаному свідоцтві допущено помилку, а саме у написанні по-батькові заявника, зазначено «Євгенівна», замість вірного [PERSON], згідно паспорта, свідоцтва про народження та картки фізичної особи платника податків. Про наявність такої помилки у свідоцтві про право власності на житло заявнику стало відомо 22 березня 2018 року після отримання рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень за № 40260780, наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 81 ЦПК України, відповідно до\~ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved