Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Печихвостівська сільська рада Горохівського району Волинської області. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати, зокрема, земельна ділянка відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №005824 від 10 січня 2004 року. Заявник є спадкоємцем майна померлої матері за законом та заповітом, однак у вищевказаному державному акті спадкодавець по батькові значиться « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть вона значиться « [PERSON] ». Зазначена помилка є перешкодою в подальшому оформленні спадщини. З огляду на це, просить встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №005824 від 10 січня 2004 року, який виданий Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області на ім`я [PERSON] , з присвоєним земельній ділянці кадастровим номером 0720886000:01:001:0011, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримав повністю, просив задовольнити заяву, а справу слухати у його відсутність. Представник заінтересованої особи Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення заяви. Враховуючи, що в дане судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON] померла [INFO] . З заповіту, складеного [PERSON] 26 листопада 2007 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №370 видно, що вона все належне їй майно заповіла своєму сину [PERSON] Свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження стверджується, що спадкодавець по батькові значилася як « [PERSON] ». Однак, як вбачається з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №005824 від 10 січня 2004 року, який виданий Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області спадкодавець значиться як [PERSON] . Довідкою Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 18 липня 2019 року за №577 стверджується, що заповіт покійної [PERSON] не змінений і не скасований. Єдиним спадкоємцем за законом та заповітом є її син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту належності правовстановлюючого документу в контексті положень ст.ст.76-80\~ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved