Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що [INFO] померла [PERSON], спадщину після якої прийняла його мати [PERSON]. [INFO] остання померла. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Державним нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, оскільки в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, яке було видане 19 жовтня 1989 року, ім'я [PERSON] зазначене як «[PERSON]», а в свідоцтві про її смерть вказано ім'я «[PERSON]». Тому за захистом своїх прав він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав за обставин викладеній у ній, суду пояснив, що [INFO] померла його бабка [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла його мати [PERSON], яка померла [INFO]. Він бажає оформити своє спадкове право, однак у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок ім'я його баби записано не вірно. Внести виправлення до правовстановлюючого документу виявилося неможливим через те, що нормативно-правового акту, який би регламентував порядок внесення виправлень у правовстановлюючі документи, не існує. Тому, просив встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO], свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS]. Представник заінтересованої особи Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. При розгляді даної заяви покладається на розсуд суду (а.с. 18-19). Суд, вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Свідоцтвом про народження заявника (а.с. 6), виписками з погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки (а.с. 11), за 1996-2000 роки (а.с. 12) та за 2001-2005 роки (а.с. 13), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 6), заявник ствердив, що анкетні дані його бабки правильно звучать і пишуться - [PERSON]. У свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] виданого 19 жовтня 1989 року, прізвище власника зазначене як «[PERSON]» (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що добре знали [PERSON], яка проживала [ADDRESS]. Її правильне ім'я значиться -[PERSON], а не [PERSON]. Факт, що спадкодавець мала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] підтверджується виписками з погосподарських книг за 1991-2005 роки (а.с.11-13), де [PERSON] значиться як голова двору. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що правовстановлюючий документ свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] виданого 19 жовтня 1989 року на ім'я «[PERSON]» - належав саме «[PERSON]». Державним нотаріусом листом № 58/02-14 від 27.01.2017 (а.с. 10) заявникові відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з розбіжністю у написанні імені померлої [PERSON] Таким чином, заявник довів, що не може захистити свої інтереси іншим чином, окрім як через суд.

Outcome: approved