Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та [INFO] у м.Довжанськ Луганської області народила доньку, на підтвердження чого було видано медичну довідку, яка не є дійсною на території України. У зв`язку з чим просила суд винести рішення, яким встановити факт того що, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання заявник [PERSON] , представник заінтересованої особи ВДРАЦС по Старобільському району та місту Брянка ГТУЮ у Луганській області не з`явились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим суд на підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст.294 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України (а.с.3-4) [PERSON] народилась [INFO] у м.Свердловськ Луганської області, зареєстрована [ADDRESS] . Відповідно до ксерокопії паспорта громадянина України (а.с.5-6) [PERSON] народився [INFO] у м.Свердловськ Луганської області, зареєстрований: [ADDRESS] Свердловськ, вул.О.Кошового, 51. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с.7) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 березня 2011 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Ленінської селищної ради міста Свердловська Луганської області за актовим записом №6, після одруження прізвище чоловіка Бутков, дружини [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Відповідно до ксерокопії медичного свідоцтва про народження, виданого Свердловською центральною міською лікарнею (а.с.8) [PERSON] [INFO] у пологовому відділенні народила дитину дівчинку при одноплідних пологах, пологи треті, живих дітей у матері -2. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014р., зі змінами внесеними розпорядженням КМУ№ 79-р від 07.02.2018р., затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. місто Довжанськ Луганської області. Постановою ВР України від 12.05.2016р. №1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», у Луганській області перейменовано м.Свердловськ на м.Довжанськ. За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Частиною 3 статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018р. №2268-VIII встановлено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Відповідно до ч.6 ст.13 Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018р. №2268-VIII до моменту прийняття Кабінетом Міністрів України будь-яких рішень щодо застосування норм цього Закону діють акти Кабінету Міністрів України, а також обмеження, введені в дію рішеннями Президента України. Порядок застосування вказаних положень ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018р. №2268-VIII не встановлено. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи вказану ксерокопію медичного свідоцтва про народження, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником ксерокопія медичного свідоцтва про народження (а.с.8) є підтвердженням того, що дійсно [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України в м.Довжанськ Луганської області народила третю дитину дівчинку. Відповідно до ч.1 ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Таким чином в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дійсно [PERSON] народилась [INFO] на тимчасово окупованій території України у місті Довжанськ Луганської області та відповідно до ч.1 ст.133 СК України батьками дитини є: мати [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Довжанськ Луганської області, громадянка України, зареєстрована: [ADDRESS] ; батько [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Довжанськ Луганської області, громадянин України, зареєстрований: [ADDRESS] ; дитина народилась при одноплідних пологах, за рахунком третя дитина народжена у матері, підстава запису відомостей про батька свідоцтво про шлюб, актовий запис №6 від 18.03.2011р. складений виконавчим комітетом Ленінської селищної ради міста Свердловська Луганської області, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.3-4,5-6,7,8), а медичне свідоцтво про народження дитини видано установою, розташованою на території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, то суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту народження - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню. Відповідно до\~ч.4\~ст.317,\~п.8\~ч.1\~ст.430\~ ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання.

Outcome: approved