Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, безвісно відсутнім з 2011 року. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], громадянин України, є її колишнім чоловіком, шлюб з яким був зареєстрований 24.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №323. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб з [PERSON] був розірваний 30.03.2011 року. До розірвання шлюбу вони з [PERSON] т а донькою були зареєстровані та проживали за адресою [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] поїхав на заробітки до Російської Федерації, куди саме їй невідомо. З цього часу, а саме з 2011 року, ніяких відомостей про нього в місці його постійного проживання не надходило. В 2014 році у зв'язку з проведенням антитерористичної операції вони з донькою вимушені були виїхати до в м.Суми, де вони були взяті на облік як тимчасово переміщені особи. На даний час вона з донькою мешкає в [ADDRESS]. Про місце знаходження [PERSON] їй нічого не відомо, ніякого зв'язку з ним у неї немає. Матеріальної допомоги на дитину вона не отримує, донька перебуває на її повному забезпеченні. Звернутися до суду про стягнення аліментів з [PERSON] вона не має можливості, оскільки його місцезнаходження їй невідомо. Тому на даний час їй необхідно звернутися до Сумського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області для вирішення питання про призначення дитині пенсії по втраті годувальнику. У зв'язку з цими обставинами вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Нею приймалися заходи щодо розшуку [PERSON], а саме: вона зверталася до Сумського відділу поліції, де була проведена перевірка за фактом її звернення. З метою встановлення [PERSON] на території України були проведені відповідні розшукові дії, але факт перебування\~[PERSON] на\~території України\~встановлений не\~був. Таким чином, оскільки в місці постійного проживання [PERSON] більше року немає відомостей про його місце перебування, на підставі ст.43 ЦК України він може бути визнаний безвісно відсутнім в судовому порядку . В судовому засіданні заявниця та її представник свої вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. [PERSON], додатково пояснила, що після розірвання шлюбу 30.04.2011 року вона свого чоловіка більше не бачила, ніяких відомостей про його місце перебування не має, хоча неодноразово намагалася довідатися хоча б щось про нього. Представник заінтересованої особи Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області в судове засідання не зявився, надали до суду пояснення на заяву [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою, в яких зазначено, що управління не находить підстав для заперечень, якщо в матеріалах справи є докази, перераховані заявником. Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянин України, є колишнім чоловіком заявниці [PERSON], шлюб між ними був зареєстрований 24.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №323, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до\~свідоцтва про\~розірвання шлюбу\~серія 1-НО\~№209553\~від 30.03.2011\~року шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.5). До розірвання шлюбу заявниця, її колишній чоловік [PERSON] та донька були зареєстровані та проживали за адресою: [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] поїхав на заробітки до Російської Федерації, куди саме заявниці невідомо. З цього часу, а саме з 2011 року, ніяких відомостей про нього в місці його постійного проживання не надходило. В 2014 році у зв'язку з проведенням антитерористичної операції заявниця [PERSON] з донькою вимушені були переселитися до в м.Суми, де вони і були взяті на облік як тимчасово переміщені особи . На даний час [PERSON] з донькою мешкають в [ADDRESS]. Викладені обставини підтверджуються копією довідки від 18/12/2014 року №5924002344 (а.с.7), та копією паспорта заявниці [PERSON] (а.с.10). [PERSON] приймалися заходи щодо розшуку її колишнього чоловіка [PERSON], а саме: вона зверталася до Сумського відділу поліції, де була проведена перевірка за фактом її звернення. З метою встановлення [PERSON] на території України були проведені відповідні розшукові дії, але факт перебування [PERSON] на території України встановлений не був, що підтверджується висновком Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 24.12.2017 року (а.с.8) та листом начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області (а.с.9). Відповідно до ст.43 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] протягом одного року підтверджується зібраними у справі доказами. Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] В, кв. 169, зазначила, що вона є сусідкою заявниці [PERSON], та пояснила, що їй відомо, що її сусідка не може знайти свого колишнього чоловіка. [PERSON] вона не бачила, відомостей про нього не має протягом останніх 3-4 років. Свідок [PERSON], яка є подругою заявниці, зазначила, що вона знає [PERSON], протягом 4-х років. Колишнього чоловіка подруги не бачила жодного разу протягом всього цього часу. Згідно з ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в 2011 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2012 року. Отже, суд вважає необхідним визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, безвісно відсутнім з 01 січня 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved