Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], 01.11.1951р.н., являється рідним братом [PERSON], 02.01.1943р.н. В обгрунтування своєї заяви посилається на те, що є сином [PERSON], що підтверджується даними, зазначеними в його свідоцтві про народження (серія І-СГ № 488856, актовий запис № 29). Батько помер 01 вересня 2012р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, а він відповідно став спадкоємцем першої черги на майно померлого батька за законом. 21 січня 2016р. помер його рідний дядько (рідний брат батька), [PERSON], (свідоцтво про смерть серія І-СГ № 418921, актовий запис № 70), залишивши у спадок належне йому майно. В березні місяці 2016 року він звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON], як спадкоємець другої черги за правом представлення, оскільки брат спадкодавця (батько заявника) [PERSON], помер раніше 01 вересня 2012 року. Нотаріусом було видано відповідь № 1689/02-14 на дану заяву, в якій зазначено, що у документах, які надані нотаріусу для доведення родинних відносин із спадкодавцем, прізвище його батька та спадкодавця зазначено як «Олексин». Однак у свідоцтві про смерть спадкодавця та у документах, які посвідчують його право власності на спадкове майно, прізвище зазначено «Олексін». Відтак, було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин, а саме: визнання [PERSON] рідним братом його батька [PERSON], оскільки відмінності у прізвищах в майбутньому будуть перешкодою у видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], який помер 21 січня 2016 року. З метою врегулювання труднощів при оформленні спадщини, просить вирішити питання про встановлення факту родинних відносин в судовому порядку. Представник заявника [PERSON] [PERSON] подала до суду заяву в якій заяву про встановлення факту підтримала в повному обсязі, просить таку задоволити, а справу розглядати у її відсутності. Від зацікавленої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори надійшло звернення за змістом якого просять слухати справу за відсутності представника установи, та при вирішенні справи покладається на розсуд суду. За неявки сторін та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON], 26.06.1974р.н., являється сином [PERSON], що підтверджується даними, зазначеними свідоцтві про його народження серії І-СГ № 488856, актовий запис № 29 від 18.07.1974р. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 284343, актовий запис № 9 від 03.09.2012р., батько заявника - [PERSON] помер 01 вересня 2012 року в с.Воля-Висоцька Жовківського району Львівської області. Також встановлено, 21 січня 2016 року помер рідний дядько заявника та рідний брат батька заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 418921, актовий запис № 70 від 26.01.2016р., залишивши у спадок набуте ним за життя майно. З метою реалізації своїх спадкових прав в порядку ст.1262, п.3 ст.1266 ЦК України, заявник в березні 2016р. звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON], як спадкоємець другої черги за правом представлення, оскільки брат спадкодавця (батько заявника) [PERSON], помер раніше, що встановлено вищевказаними документами. Однак, листом № 1680/02-14 від 12.03.2016р. нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не дається можливим довести дійсність родинних відносин заявника із спадкодавцем, так як прізвище батька заявника та спадкодавця зазначено як «Олексин», однак у свідоцтві про смерть спадкодавця та у документах, які посвідчують його право власності на спадкове майно, прізвище зазначено «Олексін». Як вбачається з копії паспорта дядька заявника [PERSON], його прізвище на першій сторінці паспорта (українською мовою) зазначено як «Олексін», а на другій сторінці (російською мовою) як «Олексин». З вищенаведеного випливає, що при видачі паспорта дядькові заявника помилково здійснено переклад його прізвища з російського «Олексин» на українське «Олексін» і такі розбіжності повязані лише із неточним перекладом; жодних інших обставин, які б свідчили про підставність таких розбіжностей у прізвищі судом не встановлено. Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00016392984 від 04.03.2016р., вбачається [PERSON] дійсно народився 01 листопада 1951р., а його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Запис про спільних батьків, як на підтвердження братерської спорідненості, значиться також в свідоцтві про народження батька заявника [PERSON], 02.01.1943р.н. (серія 1-ЯР № 819163, актовий запис № 5 від 09.01.1943р.). Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Так, згідно п.7 цієї ж постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про паво на спадщину. Необхідність встановити факт родинних відносин, між [PERSON] та [PERSON], виникла у звязку з неможливістю реалізації заявником своїх спадкових прав, як спадкоємця другої черги за правом представлення в порядку ст.1262, п.3 ст.1266 ЦК України. За наведених та перевірених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON], 01.11.1951р.н., дійсно являється рідним братом [PERSON], 02.01.1943р.н., а розбіжності допущені у записі прізвища дядька заявника в свідоцтві про смерть та інших правовстановлюючих документах допущені помилково, при проведенні перекладу на українську мову, а тому суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved