Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, якою просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 902520 від 01.10.2009 року, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 22.12.2005 року на земельну ділянку розміром 1.32 га, розташованої на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010951800126. Оскільки, як з`ясувалося на даний час в даному державному акті невірно зазначено її, заявника прізвища « [PERSON] », хоча згідно паспорту громадянки України прізвище « [PERSON] ». Зазначене стало приводом для звернення до суду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 06.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 25.02.2020 року о 15:00 годині. Заявник в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.14). Однак, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на своїх вимогах (а.с.27). Представник заінтересованої особи Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.20), на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника (а.с.26). Представник заінтересованої особи Болградської районної державної адміністрації Одеської області до суду не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.15), на адресу суду подав заяву про відсутність заперечень щодо заяви [PERSON] , та про розгляд справи без участі представника (а.с.21-22). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судом встановлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 902520, виданий заявнику\~ 01.10.2009 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 876 від 22.12.2005 року щодо земельної ділянки розміром 1,32 га, що знаходиться на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, зроблено помилку в написанні прізвища власника, а саме зазначено « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.12.1957 року виданого Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, згідно якого [INFO] народилася « [PERSON] » (а.с.6), що також підтверджується актовим записом про народження № 101 від 04.12.1957 року, складеним Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.18). 16 червня 1979 року заявник « [PERSON] » уклала шлюб з « [PERSON] », та після укладення шлюбу прізвище дружини значиться, на російській мові « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.06.1979 року виданого Болградський районним відділом РАЦС в Одеській області (а.с.7), та копією актового запису про шлюб № 63 від 16.06.1979 року, складеного Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.19). В\~ паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Болградським\~ РВ УМВС України в Одеській області від 27.10.1998 року, прізвище заявниці значиться українською мовою « [PERSON] » (а.с.3). Названим паспортом заявниця користується і на даний час, який підтверджує її особу. Зазначені обставини свідчать, що заявниця [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки розміром 1,32 га згідно державного акту серії ЯБ № 902520, виданого заявниці\~ 01.10.2009 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 876 від 22.12.2005 року в якому допущено помилку в написанні її прізвища. Відповідно до положень п.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року, в редакції, що діяла на час видачі спірного Державного акта, при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. У заяві вказується: де, коли і за яких обставин утрачено (зіпсовано) зазначений державний акт. Власник також дає повідомлення про втрату зазначеного державного акта в місцевих засобах масової інформації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Встановлення факту належності\~\~заявниці\~\~вищеназваного державного акту про право власності на земельну ділянку, розміром 1,32 га згідно державного акту серії ЯБ №902520 виданий заявнику\~ 01.10.2009 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації №876 від 22.12.2005 року, заявниці необхідно для підтвердження її прав як власника цієї земельної ділянки, та внесення відповідних виправлень в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявниці є обґрунтованими і відповідно до статті 258-\~259\~ЦПК\~України підлягають задоволенню.

Outcome: approved