Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту постійного проживання\~на території\~України станом\~на 24\~серпня 1991\~року та 13 листопада 1991 року. Заявлені вимоги обґрунтовує наступним. Заявник народився [INFO] у с. Шульгинка Старобільського району Луганської області, про що Виконавчим комітетом Шульгинської сільської ради складено актовий запис про народження № 1 від 05.01.1960 року. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Деякий час він з батьками мешкав у м. Рубіжне Луганської області, де він закінчив школу та ДПТУ № 10 у 1978 році та отримав загальну середню освіту та спеціальність муляр-монтажник. 18.05.1979 року він отримав паспорт серії [NUMBER] . У 1979-1981 роках він проходив військову службу, про що свідчить військовий білет серії [NUMBER] , виданий Рубіжанським міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області 21.05.1979 року, де містяться відповідні записи. 08.06.1981 року був прийнятий на облік Рубіжанським міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області. 09.01.2017 року був знятий з обліку військово-збройного запасу Старобільсько-Новопсковського ОРВК. Паспорт громадянина СРСР та всі документи, які посвідчують його особу були втрачені до 1991 року і за таких підстав йому доводиться допомагати односельчанам виконувати різну працю, за що отримує їжу, одяг та кошти на існування. Не має сім`ї, дружини та дітей. З 2000 року постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області № 684 від 23.06.2020 року. Документів, які посвідчують його особу він не має, не має ані паспорта громадянина України, ані свідоцтва про народження. Він звертався до органів державної реєстрації актів цивільного стану у м. Старобільськ Луганської області з заявою щодо повторної видачі свідоцтва про народження, однак отримав відмову та усне роз`яснення, щодо неможливості такої видачі, оскільки його батьки померли, а він не має документу, який посвідчує його особу. За таких підстав, для отримання паспорта громадянина України, йому необхідно судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Згідно п.п. а п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року т№ 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. У зв`язку з наведеним він вимушений був звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій він вимоги, викладені в заяві підтримав та просив її задовольнити. Крім того, просив суд розглянути справу у його відсутності. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Луганській області Кіхтенко І.О. у судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечувала. Крім того, було надано письмове пояснення, в якому зазначено, що заявником не надано суду жодного обґрунтованого, аргументованого, прямо підтверджуючого заявленої вимоги доказу, а тому вимоги [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка настала [INFO] проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області № 684 від 23.06.2020 року. У 1979-1981 роках він проходив військову службу, про що свідчить військовий білет серії [NUMBER] , виданий Рубіжанським міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області 21.05.1979 року, де містяться відповідні записи. 08.06.1981 року був прийнятий на облік Рубіжанським міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області. 09.01.2017 року був знятий з обліку військово-збройного запасу Старобільсько-Новопсковського ОРВК, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] \~ \~ \~ \~ [PERSON] дійсно звертався з заявою про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року від 08.02.1978 року на ім`я « [PERSON] », [INFO] , що підтверджується копією Форми 1 на ім`я заявника. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої\~статті 3 цього Закону. Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.1, 2 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1\~цього ж\~Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 8 вказаного порядку зазначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3Законуособа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2ст.\~256\~ЦПК (ст.\~315\~ЦПК згідно змін від 15.12.2017 року) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК(ст.\~315\~ЦПК згідно змін від 15.12.2017 року) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У зв`язку з неможливістю іншим чином встановити факт проживання заявника на території України, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, він вимушений звернутися до суду із даною заявою. На підставі ч.1\~ст.293 ЦПК України\~передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Частиною другою даної статі визначено, що суд в порядку окремого провадження розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 1\~статті 318 ЦПК України\~у заяві повинно бути зазначено:\~1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;\~2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;\~3) докази, що підтверджують факт. Враховуючи положення зазначених вище норм законодавства, а також не можливість іншим чином довести і підтвердити факт проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, факт, який просить суд встановити заявник, має юридичне значення, так як надасть можливість підтвердити належність до громадянства України та отримати паспорт громадянина України. На підставі викладеного,

Outcome: approved