Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження дитини, за участю заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що дружина заявника [PERSON] [INFO] народила дитину жіночої статі у м. Феодосія Автономної Республіки Крим. Після народження дитини дружині заявника було видано свідоцтво про народження дитини, яке оформлено не у відповідності до вимог діючого законодавства України. При зверненні заявника до Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області для реєстрації народження доньки заявнику було відмовлено, оскільки пред'явлене для реєстрації свідоцтво про народження не відповідає вимогам чинного законодавства. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт народження у громадянки України [PERSON], уродженки м. Маріуполь Донецької області, дитини жіночої статі [PERSON], яка народилась [INFO] у м. Феодосія Республіка Крим Російської Федерації, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України; в актовому записі про народження [PERSON], [INFO], зазначити матір дитини [PERSON], [INFO], уродженку м. Маріуполь Донецької області, батьком дитини [PERSON], [INFO], уродженця с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення заявника, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 18.03.2016 року, між [PERSON], [INFO], уродженцем села Копистирин Шаргородського району Вінницької області, держава Україна, громадянином України, та [PERSON], [INFO], уродженкою міста Маріуполь Донецької області, держава Україна, громадянкою України, 18.03.2016 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб, про що 18.03.2016 року складено відповідний актовий запис №153, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». З пояснень заявника в судовому засіданні вбачається, що його дружина [PERSON] [INFO] у пологовому будинку м. Феодосія Автономної Республіки Крим народила дитину жіночої статі. Після народження дитини дружині заявника було видано свідоцтво про народження дитини, яке оформлено не у відповідності до вимог діючого законодавства України, що підтверджується змістом останнього. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року. Так, п.п.1 п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним народженням дитини на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявниці медичного свідоцтва про народження дитини, встановленої діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту народження його дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, заявник просив встановити факт народження у дружини [PERSON] [INFO] [PERSON]. Однак, відповідно до положень ст.146 СК України ім'я дитини визначається за згодою батьків. І лише у випадку спору між батьками щодо імені дитини, він може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька, а якщо жінка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Таким чином, оскільки судом не перевіряється факт перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] на момент зачаття та народження дитини, відсутні підстави судовим рішенням визначати прізище, ім'я та по батькові новонародженої дитини. Відсутні також підстави для визначення судовим рішенням про встановлення факту народження дитини відомості батька дитини, оскільки, відповідно до норм Сімейного кодексу України, визначення походження дитини від батька залежить від перебування жінки-матері у шлюбі, від моменту зачаття та народження. І у разі спору з цього питання, він вирішується у суді в порядку позовного провадження, а тому заява в цій частині також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial