Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання разом із [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який більше п`яти років до дня смерті проживав разом з нею однією сім`єю в с. Качанівка, допомагав у веденні господарства, отримував від неї постійний догляд. 19 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що для отримання вказаного свідоцтва, як спадкоємцю четвертої черги, їй необхідно підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років та роз`яснено право на звернення до суду. Враховуючи викладене [PERSON] просить заяву задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] , будучи повідомленою про дату і час розгляду справи, не з`явилася, подала заяву з проханням справу слухати у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Підволочиської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 13. Згідно довідок виданих виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Тернопільської області 16 травня 2019 року № 286, № 287 [PERSON] , 1957 р.н. зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] , та сином [PERSON] . Разом із гр [PERSON] з 2000 року та до дня смерті проживав гр. [PERSON] , за яким вона доглядала, вели спільне господарство. Крім того, із показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судом встановлено, що заявник [PERSON] є родичем [PERSON] , з якою жив в одному будинку, вели спільне господарство, перебував на її утриманні. [PERSON] піклувалася про нього, надавала матеріальну та моральну підтримку, доглядала за ним до дня смерті. Твердження свідків не суперечать одне одному, підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи, а тому враховуються при ухваленні судового рішення . У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, сім`ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Ці права і обов`язки не обов`язково мають бути обов`язками щодо взаємного утримання. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт проживання однією сім`єю, встановлення якого необхідне заявнику для виникнення майнових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю четвертої черги за законом, суд вважає заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved