Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] по день його смерті - [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , з яким вона проживала спільно за однією адресою і вели спільне господарство. Однак, звернувшись після його смерті до нотаріуса з питанням оформлення спадщини, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відмінністю місця її реєстрації від місця постійного проживання спадкодавця та пропуском встановленого строку прийняття спадщини. Заявник в судове засідання не з`явилась, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, приватний нотаріус Смоліна Ірина Володимирівна подала до суду листа, в якому просить проводити розгляд справи без її участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 293ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком заявника (а.с.9,10). 01.12.2018 р. заявник звернулась до приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Смоліної І.В. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Однак постановою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Смоліної І.В. від 01.12.2018 р. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з тим, що відсутні докази факту прийняття спадщини. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що згідност. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.. 1218 ЦК України). За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В свою чергу з довідки депутата Васильківської міської ради Мурашко Н.Ф. від 14.01.2020 р. встановлено, що [PERSON] проживав протягом свого життя та вів господарство з своєю дочкою [PERSON] від моменту її народження по день його смерті (за підтвердженням сусідів [PERSON] , [PERSON] ). Крім того, факт спільного постійного проживання заявника з її батьком [PERSON] до моменту його смерті стверджується письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved