Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, зазначивши, що він постійно проживав за однією адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , вели з нею спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилась спадщина на території Чигиринської міської ради Черкаської області. На сьогоднішній день заявник являється єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Заявник в установленому законом порядку прийняв спадщину після померлої [PERSON] , оскільки на час її смерті проживав з нею разом, а тому, для можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, просить встановити, що він постійно проживав з померлою на час відкриття спадщини. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та ппрсив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіславши суду лист, в якому зазначили, що заперечень щодо встановлення факту спільного проживання заявника та померлої в них немає та просили провести судовий розгляд без їх участі. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони знають заявника тривалий час та їм відомо, що [PERSON] постійно проживав у домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла в 2014 році, до дня її смерті. Вислухавши представника заявника, свідків, задовольнивши лист заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.07.1984 року. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2014 року померла [PERSON] , після смерті якої на території Чигиринської міської ради Черкаської області відкрилася спадщина. Так, згідно довідок від 17.09.2019 року № 684/12-06 та № 685/12-06, виданих Тіньківським старостинським округом Чигиринської міської ради Черкаської області, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , при цьому інші члени сімї, малолітні, неповнолітні, утриманці зареєстровані не були, а заявник постійно проживав з нею без реєстрації, разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були поєднані спільним побутом і [PERSON] доглянув матір та провів поховання останньої. Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. від 25.10.2019 року № 899/01-16, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини чи із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] не зверталися, спадкові справи не відкривалися. У силу ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки при розгляді справи було достеменно встановлено той факт, що заявник на момент смерті спадкодавця проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , і це підтверджується як показами свідків так і матеріалами справи. За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту проживання необхідне для оформлення свідоцтва про право на спадщину, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та встановити даний юридичний факт.

Outcome: approved