Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду з заявою в якій просить суд встановити факт постійного, безвиїзного проживання на території України станом на 2003 рік по теперішній час. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] народилась в Сахалинському краї 06.06.1995 року. З 2003 року по 2011 рік вона з сім`єю переїхала та стала проживати в найманому житлі в м. Болград Одеської області. 17 листопада 2003 року її, [PERSON] , було зараховано до 1 класу загальноосвітньої школи №3 І-ІІІ ступенів м. Болграда. З 15.09.2007 року по 12.11.2007 року [PERSON] перебувала у обласному притулку для дітей «Світанок». З 2013 року [PERSON] переїхала до м. Одеси, та почала проживати однією сім`єю з [PERSON] [INFO] у заявниці народилась донька [PERSON] .. З 2003 року по сьогоднішній день [PERSON] проживає на території України, в усній формі вона зверталась до керівництва Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області, але на її звернення було надано усну відмову. Встановлення факту її постійного проживання на території України їй необхідне для отримання паспорту громадянина України в Біляївському районному відділі ГУ ДМС в Одеській області, зв`язку з чим вона звернулась до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що свою заяву вона підтримує та просить задовольнити. Представник Біляївського районного відділу державної міграційної служби України в Одеській області, який є структурним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області просило відмовити в задоволенні заяви [PERSON] в звязку з тим, що в даній справі наявний спір про право. Також заявник, [PERSON] , самостійно з клопотанням про прийняття до громадянства до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області не зверталась та не надавала жодних документів, та не використала всі можливості для отримання статусу громадянина України та вважає що звернення із заявою про встановлення факту є передчасним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Гастелло Поронайського району Сахалінської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04 липня 1995 року. Згідно відповіді на адвокатський запит [PERSON] , [INFO] проживала з сім`єю у [ADDRESS] з 2003 року по 2011 рік в найманому житлі. Відповідно до довідки від 18.11.2011 року виданої директором Болградської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Болградського району Одеської області [PERSON] дійсно навчалась в Болградській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 з 17.11.2003 року по 18.09.2008 року. Згідно довідки від 16.11.2011 року за вих. №353 виданого Притулком для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, дійсно перебувала з 15.09.2007 року по 12.11.2007 року у обласному притулку для дітей «Світанок». З наданих заявником доказів вбачається, що вона з 2003 року проживає на території України та паспорт громадянина України їй не видавався. Але також як вбачається з відзиву наданого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області, [PERSON] до Біляївського районного відділу державної міграційної служби України в Одеській області не зверталась, документи для отримання громадянства України не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» за клопотанням до громадянства України можуть бути прийняті особи, які протягом останніх п`яти років безперервно проживали на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявником не було надано достатньо доказів того, що в отриманні громадянства України їй було відмовлено, а також що вона взагалі зверталась до відділу Державної міграційної служби України в Одеській області для отримання громадянства України. Тому суд не вбачає можливим задовольнити позов, в зв`язку з тим, що відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, а з заяви заявника не вбачається порушення або оспорення її прав.

Outcome: dismissed