Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 22.01.1997 року на ім`я « [PERSON] » та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №015538, виданого 20.08.2004 року Новопсковською районною державною адміністрацією на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що у 1997 році їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , а в 2004 році Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №015538, в яких прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », проте згідно паспортних даних її прізвище « [PERSON] ». Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів на земельні ділянки має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на державну реєстрацію. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявник до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві просила суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Головне управління Держгеокадастру у Луганській областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду пояснення, в якому прийняти рішення за результатами оцінки доказів та наданих пояснень сторонами, розгляд справи здійснювати без участі представника управління. Представник заінтересованої особи Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень на заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13.03.2004 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, дані про заявника зазначені як « [PERSON] », місце проживання: [ADDRESS] . Пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 10.09.2004 року видане на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». .Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.11.1952 року Білолуцьким сільЗАГС, [INFO] народилась [PERSON] (російською мовою). Трудова книжка колгоспника №477 від 26.01.1978 року видана на ім`я « [PERSON] » (російською мовою). З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Новопсковською районною державною адміністрацією 22.01.1997 року вбачається, що [PERSON] , яка проживає в с. Соснівка Новопсковського району Луганської області належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Сосновський» розміром 6,45 в умовних кадастрових гектарах. В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №015538, виданого 20.08.2004 року Новопсковською районною державною адміністрацією зазначено, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 4,7915 га, яка розташована на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 06.05.2019 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки через невідповідність поданих документів вимогам законодавства, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] , а з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки звернулась [PERSON] . Отже, заявник не може реалізувати своє право на державну реєстрацію земельної ділянки. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п. 4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 року (втратив чинність 15.10.2013) - виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані документи переконують суд в тому, що саме заявнику належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Новопсковською районною державною адміністрацією 22.01.1997 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №015538, виданий 20.08.2004 року Новопсковською районною державною адміністрацією та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на державну реєстрацію земельної ділянки, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved