Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , систематично, страждає від домашнього насильства зі сторони свого цивільного чоловіка [PERSON] .. Заявник зазначає, що вона проживає в [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , дочкою [PERSON] та співмешканцем [PERSON] .. Даний житловий будинок належав на праві власності її батькові [PERSON] , який помер [INFO] . З вини заінтересованої особи їх спільне проживання є неможливим. [PERSON] зловживає спиртними напоями, застосовує по відношенню до неї, її матері та дочки психологічний тиск, висловлює на їх адресу погрози фізичною розправою, застосовує фізичне насильство. З приводу неправомірної поведінки [PERSON] заявник неодноразово зверталася до Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП України у Волинській області із заявами про притягнення його до передбаченої законом відповідальності та вжиття до останнього необхідних заходів реагування для припинення вчинення ним протиправних дій. Вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства. У зв`язку із цим на підставі положень\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просила встановити обмежувальний припис, яким заборонити кривднику [PERSON] упродовж шести місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник заявника не з`явилась, суду надана заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує з підстав, викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надана заява згідно якої останній з встановленням щодо нього обмежувального припису та застосування запропонованих заявником заходів не заперечив. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , дочкою [PERSON] та співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок в якому вони проживають належав на праві власності батькові заявника [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] проживає в даному будинку, однак не зареєстрований (а.с.6). З вини заінтересованої особи їх спільне проживання є неможливим. [PERSON] зловживає спиртними напоями, застосовує по відношенню до заявника та її матері психологічний тиск, висловлює на їх адресу погрози фізичною розправою, застосовує фізичне насильство. З приводу неправомірної поведінки [PERSON] заявник неодноразово зверталася до Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП України у Волинській області із заявами про притягнення його до передбаченої законом відповідальності та вжиття до останнього необхідних заходів реагування для припинення вчинення ним протиправних дій. Інформацією Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області стверджено надходження зі служби 102 двох повідомлень про вчинення [PERSON] за місцем проживання домашнього насильства, а саме: 04.05.2019 року\~від [PERSON] про те, що [PERSON] вчинив бійку (а.с.9); 01.07.2019 року\~від заявниці про те, що її співмешканець перебуває в стані алкогольного сп`яніння і їй потрібна психологічна допомога (а.с.10); 27.10.2019, 14.11.2019 року року від [PERSON] про те, що співмешканець, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє психологічне та фізичне насильство (а.с.8, 11). По даних фактах відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП\~та за ч.2 ст.173-2\~КУпАП\~та скеровано на розгляд Рожищенського районного суду Волинської області. Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 02 липня 2014 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч.1\~ст.173-2 КУпАП\~та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 гривень (а.с.7). Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП\~та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За змістом вказаної постанови [PERSON] . 13 листопада 2019 року за місцем проживання вчинив насильство психологічного характеру відносно [PERSON] , зокрема, ображав її нецензурною лайкою. Наведене дає підстави для висновку, що [PERSON] систематично вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці суд враховує численність звернень заявниці до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій [PERSON] , систематичність таких дій кривдником відносно неї. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно\~ст.350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч.3\~ст.350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved