Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася у лютому 2014 року, змушений був покинути окуповану територію, а саме: м. Луганськ, Луганської області та переїхати разом із сім`єю проживати у [ADDRESS] . До вимушеного переїзду в м. Луганську мав у спільній власності декілька квартир, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (1/2 квартири), [ADDRESS] (1/2 квартири) та квартира [ADDRESS] (1/2 квартири), що підтверджується копіями відповідних документів. Також здійснював підприємницьку діяльність (ФОП) та є власником ТОВ «ОММП», яке було засновано ще в 2012 році, що знаходилось в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТзОВ «Оцінка майна та майнових прав» (скорочено ТОВ «ОММП»). Персонал, обладнання, меблі та майно підприємства знаходилися на вул. Сент - Етьєновская, 5 в м. Луганську на підставі договору оренди приміщення. У зв`язку з неможливістю повернутися у м. Луганськ з політичних та ідеологічних мотивів так зв`язку з бойовими діями в Луганській та Донецькій областях, він позбавлений можливості врятувати свою власність, вільно здійснювати там свою підприємницьку діяльність, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаною заявою. З тих підстав просить постановити рішення, яким: - встановити факт, що він вимушено переселений з тимчасово окупованої території Луганської області (м. Луганська), яке відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території Донецької, Луганської областей; - встановити факт його неможливості вільно здійснювати своє право власності щодо свого майна на тимчасово окупованій території Луганської області (м. Луганська) (1/2 квартири [ADDRESS] та 1/2 квартири [ADDRESS] та 1/2 квартири [ADDRESS] , а також майном, що залишилось в цьому будинку, ТОВ «Оцінка Майна та Майнових Прав», як об`єктом права власності, що було зареєстроване і знаходилося на території м. Луганська. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, від нього до суду надійша заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України до судового засідання не з`явився, представив суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. Представник заінтересованої особи Російської Федерації\~в особі\~офіційного представника\~Посольства Російської\~Федерації в\~Українідо судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечення на заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяви заявника та заінтересованої особи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Луганська Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.06.1988 року, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , орган видачі 8027 від 10.06.2019 року. За змістом частини першої\~статті 293 ЦПК України\~(далі\~ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. Згідно зі статтею 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни особами, які перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є. Відповідно до ч. 1ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що підставами внутрішнього переміщення осіб на території України може бути, зокрема, збройний конфлікт, тимчасова окупація, повсюдні прояви насильства та надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Як убачається із заяви, заявник, посилаючись на вказану норму закону, вказав на те, що причиною його внутрішнього переміщення з постійного місця проживання до іншого тимчасового місця проживання на території України обумовлена саме збройним конфліктом та тимчасовою окупацією частини Луганської області. Частиною 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб» передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбаченихст. 12 цього Закону. Постановою КМУ\~від 01\~жовтня 2014\~року №509\~«Про облік\~внутрішньо переміщених\~осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена Постановою форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання. Положеннями ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~внутрішньо переміщених\~осіб» порядок підтвердження і встановлення факту наявності збройного конфлікту або тимчасової окупації території України не передбачено, проте не виключається можливість звернення внутрішньо переміщеної особи до суду для встановлення конкретної причини внутрішнього переміщення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Відповідно до ч. 3 ст.\~5\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу -окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Встановлення факту, що має юридичне значення щодо вимушеного переселення заявника з окупованої території Луганської області, яке відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області, можливе лише у судовому порядку. Крім того, від встановлення такого факту залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав саме заявника. При цьому відповідний юридичний факт є індивідуальним, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №363/2981/16-ц від 14 березня 2018 року, №428/13977/16-ц від 06 червня 2018 року, №417/3852/17 від 21 березня 2018 року, №243/7029/17 від 12 квітня 2018 року та №428/12368/16-ц від 21 березня 2018 року. Стосовно обставин, що зумовили вимушене переселення [PERSON] з м. Луганська, Луганської області, суд приймає до уваги, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» №1085-р від 07 листопада 2014 року, м. Луганськ Луганської області, починаючи з 2014 року по теперішній час, перебуває на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що він є громадянином України та як повноправний громадянин своєї країн проживав у м. Луганську Луганської області мав налагоджений побут та можливість вести повноцінне життя. Проте наведені обставини призвели до неможливості подальшого проживання в м. Луганську Луганської області, а тому внаслідок воєнних дій Російської Федерації проти України, був змушений переїхати до с. Воютичі Самбірського району Львівської області. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved