Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням житлово - комунального господарства Кременчуцької міської ради від 15.06.1993 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Представники заінтересованих осіб - управління житлово - комунального господарства Кременчуцької міської ради, Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора у судове засідання не прибули. Про дату розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням житлово - комунального господарства Кременчуцької міської ради від 15.06.1993 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про одруження прізвище [PERSON] після одруження - [PERSON]. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера по - батькові заявника зазначено [PERSON]. Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 07.11.2005 року визначена ідеальна частка квартири [ADDRESS] [PERSON] - 1/3. У зв'язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як пояснила у судовому засіданні заявник факт, що просить встановити, має юридичне значення, для вирішення майнових прав Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] наявним у заявника та оглянутим у судовому засіданні оригіналом свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1993 року. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved