Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що [INFO] у неї у комунальному закладі центральної міської лікарні № 1, який знаходиться в м. Єнакієве, народилася донька. Вона звернувся до Тернівського міського відділу державної реєстрації актів Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для проведення реєстрації народженої дитини на території України, але отримала відмову, оскільки надані нею документи на підтвердження народження дитини не відповідають чинному законодавству України. У зв'язку з чим просить встановити факт того, що вона дійсно народила дівчинку [INFO] в м. Єнакієве, Україна. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на вищезазначені обставини. Також зазначила, що [INFO] вона народила доньку в м. Єнакієве, а в червні 2016 року вона з дитиною приїхала до свого батька в м. Тернівка. У неї це перша дитина. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності та рішення по справі просила прийняти на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією її паспорту. Відповідно до дублікату медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 19 серпня 2016 року, виданого КУ «Міська лікарня №1 м. Єнакієве», у [PERSON] [INFO] народилася дівчинка. Згідно акту від 29 серпня 2016 року, складеного начальником ЖРЕК-1 [PERSON] та сусідкою [PERSON], [PERSON] та її донька [PERSON], 2015 року народження, з червня 2016 року фактично мешкають без прописки за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому суд не бере до уваги як доказ вище зазначене медичне свідоцтво про народження. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що заявник є рідною донькою її чоловіка. [PERSON] приїжджала до них в м. Тернівка в травні 2015 року та повідомила їх про свою вагітність. Дитину вона народила [INFO], до неї в м. Єнакієве їздив її батько та забирав її з пологового будинку, бо чоловіка у [PERSON] немає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що заявник є його донькою. Вона приїжджала до нього у гості в м. Тернівка в травні 2015 року та повідомила про свою вагітність. Потім вона ще раз приїжджала восени 2015 року, а в грудні 2015 року він поїхав до доньки в м. Єнакієве, відвозив її до пологового будинку та забирав з пологового будинку вже разом з онукою. Дитину донька народила [INFO]. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт народження дитини громадянкою [PERSON], про який просить заявник, та вважає доведеним факт народження у заявника [INFO] у м. Єнакієве Донецької області дитини жіночої статі. На підставі викладеного,

Outcome: approved