Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України, в якій просить, встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], постійно з 24 серпня 1991 року по теперішній час, в тому числі станом на 13 листопада 1991 року, проживав на території України. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви та надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи особа була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту проживання на території України підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], народився 13 червня 1982 року, у місті Одеса, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 456468 виданий Київським відділом РАГС 19.06.1984 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00017058862. 13.12.2016 року заявник звернувся до Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області Приморський районний відділ із заявою про документування паспортом громадянина України вперше. 07.02.2017 року надана відповідь , в якій було зазначено, що в ході перевірки особу [PERSON] було встановлено, але не встановлено належність до громадянства України . Відповідно до п. 100 п. п. 1 Постанови Кабінету Міністрів № 745 від 26.10.2016 року в оформлені паспорту громадянина України вперше відмовлено, оскільки перевіркою не встановлено моє місце реєстрації на 1991 рік, а тому мені було порекомендовано звернутися до суду щодо підтвердження факту постійного проживання в Україні на момент 24 серпня 1991 р., або на момент 13 листопада 1991 року . Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З 13.06.1982 року по 06.03.2009 року заявник проживав разом із своєю матір'ю [PERSON], 07.01.1965 року за адресою : м. Одеса, вул. Костанді, 7 , що підтверджується довідкою № 25 від 25.01.2016 виданої Органом самоорганізації населення комітетом мікрорайону «10- та станція Великого Фонтану» в м. Одесі. Згідно свідоцтва про неповну загальну середню освіту серії НВ СВ № 002325 та довідки № 464 від 05.09.2016 року , яка була видана Одеською спеціалізованою школою -інтернат № 2 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської [PERSON] Одеської області підтверджує, що [PERSON] навчався в Одеській школі-інтернаті № 2 з 01.09.1990 року по 31.05.1998 року . Окрім того, згідно довідки № 213 від 16.09.2016 року виданої Одеської вечірньою загальноосвітньої школи № 3 ІІ-ІІІ ступенів Одеської [PERSON] Одеської області [PERSON] навчався у вечірній загальноосвітній школі з 01.09.1998 року по 2000 рік. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. З Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно [PERSON] для отримання паспорта громадянина України. Таким чином, на момент проголошення незалежної України 24 серпня 1991 року заявник був ще неповнолітнім, не мав можливості отримати паспорт громадянина України у встановлений час , проте продовжував навчатися , проживати у м. Одеса, державний кордон не покидав, так як відповідних документів в нього не має. Дана сукупність доказів свідчить про те, що відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» [PERSON] постійно проживав на території України з 24.08.1991 року по теперішній час.

Outcome: approved