Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно рідного брата її померлого чоловіка [PERSON] , в якій зазначила, що заінтересована особа разом із дружиною [PERSON] постійно погрожують розправою, вчиняють сварки та вживають нецензурні слова. Вказала, що після смерті чоловіка заявника [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником вказаного майна є [PERSON] як рідний брат спадкодавця та між сторонами існує спір щодо поділу спадкового майна в натурі, який перебуває на розгляді Ірпінського міського суду Київської області. Зазначила, що заінтересована особа не погоджується на запропонований заявником варіант поділу спадкового майна, на підґрунті чого й виникають сварки, які відбуваються у тому числі і у присутності дітей. З приводу протиправних дій з боку [PERSON] та [PERSON] заявник 7 разів зверталась до правоохоронних органів. 17.09.2020 [PERSON] вчинила бійку та спричинила [PERSON] тілесні ушкодження, з підстав чого Ірпінським відділом поліції ГУНП у Київській обл. відкрито кримінальне провадження. Враховуючи викладене, просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк до 6 місяців, яким заборонити [PERSON] перебувати у місці проживання [PERSON] та ї дітей [PERSON] , [PERSON] - у квартирі [ADDRESS] , а також встановити заборону [PERSON] наближатися на відстань 500 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та ї дітей [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.12.2020 подану заяву було залишено без руху та встановлено заявнику строку для усунення недоліків. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2021 матеріали заяви передані на розгляд Оболонського районного суду м. Києва за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 визначено головуючого суддю Дибу О.В. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2021 у вказаній справі відкрито окреме провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника - адвокат Романенко Г.М. підтримали вимоги, викладені у заяві, та просили її задовольнити. Заявник посилалася на те, що заінтересована особа [PERSON] та його дружина [PERSON] дійсно влаштовують скандали, погрожують заявнику, тому заінтересовану особу необхідно обмежити у доступі до заявника та її неповнолітніх дітей. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти поданої заяви оскількивін не є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» по відношенню до заявника. Вказував про відсутність належних та допустимих доказів того, що [PERSON] дійсно вчиняє ті дії, на які вказує заявник та зазначив, що заява подана з метою обмеження [PERSON] у праві власності на майно, відносно якого відбувається судове провадження. Відмітив, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області про виділення частки майна в натурі, тому у разі задоволення заяви про видачу обмежувального припису, зокрема в частині заборони наближатися до заявника на відстань 500 м, [PERSON] буде фактично позбавлений права брати участь у судових засіданнях та надавати докази. Представник служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради в судове не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи [PERSON] , повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи убачається, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [PERSON] є власниками 1/2 частини квартири [ADDRESS] по 1/3 частині кожна як спадкоємці за майном померлого [PERSON] (а.с. 7-11). Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності також належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2020 земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,1214 га на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] - 1/6 частини, [PERSON] - 1/6 частини, [PERSON] - 1/6 частини, [PERSON] - 1/2 частини (а.с. 13-14). Згідно Довідки №23-03/2692 від 26.11.2019, виданої відділом реєстрації місця проживання Бучанської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39). Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.06.2020 за №367/3156/20 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області про виділ частки майна в натурі. У судовому засіданні заявник повідомила, що між нею та заінтересованою особою дійсно існує майновий спір, внаслідок чого виникають конфлікти. Матеріали справи містять заяву [PERSON] до Бучанського міського голови Федорука А.П. від 28.09.2020, у якій заявник вказує на те, що між нею та [PERSON] існує майновий спір з приводу майна, успадкованого [PERSON] та її дітьми після смерті її чоловіка [PERSON] . У заяві заявник зазначає, що дружина [PERSON] - [PERSON] вчиняє сварки у спірній квартирі, погрожує дітям, та чинить психологічне насильство відносно [PERSON] та її дітей (а.с. 19, зворот). Згідно відповіді на вказану заяву служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області від 04.11.2020 за №20-08/247/3, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду, в ході якої останній не виявив бажання продовжувати розмову. Разом з тим, для підтвердження фактів, викладених у заяві, [PERSON] запропоновано долучити до матеріалів справи відповіді з поліції щодо звернень з приводу вчинення [PERSON] та [PERSON] неправомірних дій, викладених у зверненні (а.с. 20). Будь-яких доказів наслідків розгляду вказаного звернення заявником не надано. Крім того, у своїй заяві [PERSON] посилається на те, що вона 7 разів зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій [PERSON] , однак жодних підтверджень цим обставинам надано не було. Основна частина наявних в матеріалах справи доказів, стосується не заінтересованої особи [PERSON] , а його дружини [PERSON] , яка не є учасником провадження. Інші докази, на які посилається сторона заявника, створені фактично штучно. Жодного встановленого факту побиття [PERSON] заявниці та її дітей матеріали справи не місять, заінтересована особа жодного разу не притягалася ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за конфлікти. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Разом з тим, у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» [PERSON] як рідний брат [PERSON] , померлого чоловіка [PERSON] не може виступати кривдником відносно заявника. Будь-яких відомостей стосовно вчинення насильства [PERSON] як рідним дядьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] матеріали справи не містять. Натомість в обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження 12020115040000502 за фактом нанесення 16.09.2020 [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с. 21). Проте заявник не заявляє вимог щодо видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , а також будь-яких відомостей про наслідки розгляду кримінального провадження не надає. Згідно із ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Таким чином, матеріали справи не містить достатніх доказів того, що саме заінтересована особа є беззаперечним кривдником, а підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, учасниками надано не було. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed