Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Заявник [PERSON] та заявник [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. На обґрунтування своєї заяви заявники зазначили, що 06 жовтня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання, виявилося, що у них були зовсім протилежні погляди на подружні стосунки, що вони різні за своїм внутрішнім світом та переконаннями люди. В останній рік між ними постійно виникали сварки. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. З часом вони переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах, і в інтересах дитини вирішили розірвати шлюб. Шлюбні відносини фактично припинилися в травні 2015 року і з сьомого червня 2015 року кожен з них мешкає окремо. Цей шлюб має формальний характер і подальше збереження сім`ї є недоцільним і неможливим. Спору про майно вони не мають. За спільною домовленістю між ними, дитина залишиться проживати з матір`ю . [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає йменуватись прізвищем, що його взяла у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Посилаючись на викладені обставини справи просять суд: розірвати між ними шлюб. Ухвалою Деснянського районного суду від 15 липня 2019 року відкрито провадження в справі. Заявники [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали, просили шлюб розірвати. Заслухавши Вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 06 жовтня 2012 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено відповідний актовий запис №1823. Прізвища після державної реєстрації шлюбу - чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має спільну дитину: -сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1367. Заявники [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди з приводу виховання, проживання та утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] . Так, 11 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетник І.С., зареєстровано в реєстрі за №1005. Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дитини між заявниками немає. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи обставини наведені вище, з врахуванням, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, суд вважає про наявність правових підстав для задоволення заяви про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved