Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій заявник просить встановити факт виконання ним\~роботи з\~ліквідації наслідків\~аварії на\~Чорнобильській АЕС\~в складі\~автотранспортної служби\~Цивільної оборони з 29 серпня 1986 року по 09 вересня 1986 року. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що з 30 вересня 1980 року по 31 грудня 1992 року перебував у трудових відносинах із Харківським АТП 16365, правонаступником якого згодом стало ПрАТ «Автотранспортне підприємство 16365» на посаді водія. Після аварії на Чорнобильській АЕС, заявник згідно наказу № 368-А від 26 серпня 1986 року з основного місця роботи був відряджений до зони відчуження до м. Прип`ять, де в складі невоєнізованого формування автотранспортної служби ЦО Київської області був задіяний у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Заявник у судове засідання не з`явився, представник заявника заяву підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Від заінтересованої особи представник у судове засідання не з`явився, заперечень по суті заяви суду не надав. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] з 30 вересня 1980 року по 31 грудня 1992 року перебував у трудових відносинах із Харківським АТП 16365, на посаді водія, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.11-12). Після аварії на Чорнобильській АЕС, заявник згідно наказу № 368-А від 26 серпня 1986 року з основного місця роботи був відряджений до зони відчуження у м. Прип`ять Київської області, де був задіяний у ліквідації наслідків техногенної катастрофи. Через дану тяжку і небезпечну для життя та здоров`я роботу, з 27 квітня 1998 року заявник втратив професійну здатність на 80 (вісімдесят) %, внаслідок чого стала інвалідом 2 групи, захворювання якої пов`язано із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено відповідним експертним висновком № 5392 від 25 червня 1992 року. Вищезазначені роботі в зоні відчуження ЧАЕС Заявником виконувались в складі формувань Цивільної оброни, що підтверджено наступним: Відповідно до Наказу Харківського АТП 16365 від 26 серпня 1986 року № 368-А Заявника було відряджено до зони відчуження ЧАЕС саме по лінії Цивільної оборони, про що свідчить положення пункту 4 даного Наказу. Згідно вищевказаного пункту 4 Наказу № 368-А: «Начальнику штаба ГО [PERSON] обеспечить водителей средствами индивидуальной защиты». До того ж, згідно листа Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 08 квітня 2020 року № 01.1-14/603, факт залучення громадянина [PERSON] до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджується наказом начальника АТП 16365 від 26 серпня 1986 року № 368-А. Відповідно до листа Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 06 травня 2020 року № 02-7021/162-2 поінформовано, що нормативними документами з питань Цивільної оборони СРСР визначалося, що формування цивільної оборони створювалися в мирний час на усіх підприємствах, в організаціях, установах, навчальних закладах і комплектувалися з робітників, службовців, колгоспників, студентів, учнів та іншого працездатного населення. Передбачалося, що у мирний час формування можуть залучатися для боротьби з масовими лісовими пожежами, ліквідації наслідків стихійного лиха, великих аварії та катастроф. Відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР начальника ЦО СРСР від 06 червня 1975 року № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29 червня 1976 року № 92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 02, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Тобто, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Отже, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на ЧАЕС та її наслідків) залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. До таких фактів можна віднести виконання робіт в складі того чи іншого формування, зокрема формування Цивільної оборони. На підставі викладеного,

Outcome: approved