Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. На підтвердження своїх вимог заявник вказав, що він у 1990 році приїхав у м. Дружківка та почав проживати за адресою: [ADDRESS]. Таким чином на момент проголошення незалежності України він проживав на території України. У 2011 році він виїхав в Азербайджан і там отримав паспорт громадянина Азербайджану, однак одразу повернувся на постійне місце проживання у м. Дружківка, на теперішній час має бажання отримати посвідку на постійне проживання, тому просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. У судовому засіданні заявник вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заяву визнав, не заперечув проти її задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] року у м. Алі- Байрамлі Азербайджан. Відповідно до довідки, підписаної Селищним головою, за адресою : [ADDRESS] [PERSON] фактично проживав з вересня 1990 року по серпень 2018 року. З акту про обстеження житлового приміщення, підписаного селищним головою та депутатом Райської селищної ради та двома свідками, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] фактично проживав з вересня 1990 року по серпень 2018 року. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що знають заявника дуже давно, він проживав в період приблизно з 1990 року у м. Дружківка. Відповідно до п.п. 1,2 ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Зокрема, за ч.ч.1,7ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов'язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Як вбачається з роз'яснень, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСРта не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). Встановлення даного факту заявнику необхідно з метою реалізації права на набуття посвідки на постійне проживання. Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав до суду докази свого фактичного проживання на території України у м. Дружківка Донецької області станом на 24 серпня 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved