Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично - Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на день смерті проживав у м. Кадіївка Луганської області, Україна. Їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть українського зразка, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті її чоловіка були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті чоловіка їй потрібно з метою отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично - Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 21.11.1998 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Стаханов Луганської області, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 271 від 18.12.2019 року, копією довідки про причину смерті від 18.12.2019 року №271, виданої медичним закладом самопроголошеної «Луганської народної республіки» за формою первинної облікової документації №106/у, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Кадіївка внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності, дифузного кардіосклерозу. Відповідно до копії листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично - Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 08.01.2020 року №14/21.11-132 [PERSON] було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті чоловіка на підставі пред`явлених документів. Суд враховує, що м. Кадіївка Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлого чоловіка у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Стаханова Луганської області, який помер [INFO] у м. Кадіївка Луганської області, Україна, внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності, дифузного кардіосклерозу. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved