Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім його сина [PERSON] , [INFO] посилаючись на те, що 06 березня 2014 року його син вийшов з дому та до теперішнього часу не повернувся. Заявник з цього приводу звертався до Полтавського ВП ГУНП, його місцезнаходження не відоме. Син зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично проживав за адресою [ADDRESS] . Визнання його безвісно відсутнім необхідно для зняття з реєстраційного обліку. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.08.2019 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та пояснив, що його син 06 березня 2014 року пішов з дому та до цього часу не повернувся. У 2003 році син розлучився, дітей немає. Його мобільний телефон залишився вдома. З цього часу від нього не було ніяких повідомлень, працівниками поліції не встановлено місце його перебування. Дружина заявника перенесла інсульт. Потрібні значні кошти на її догляд, придбання предметів гігієни, ліків, оплату комунальних платежів. Просив задовольнити заяву. Представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити, визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Представник заінтересованої особи Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки не відома. Суд, заслухавши заявника та його представника, свідка, дослідивши докази по справі дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] ( а.с. 5). Відповідно до довідки № 113 від 17.04.1918 року, виданої ОСББ « Петра Юрченка, 28 », за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - власник, [PERSON] , [INFO] дружина, [PERSON] , [INFO] син. ( а.с. 7). Згідно акту про не проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає з березня 2014 року та місце його знаходження невідоме. ( а.с. 12). Відповідно до довідки про прийняття і реєстрацію заяви № 1/15721 від 15.07.2014 року 08.04.2014 року до Октябрьского РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області із письмовою заявою звернувся [PERSON] , котрий повідомив, що його син [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою [ADDRESS] , пішов з дому та до теперішнього часу не повернувся в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 12014170040000846, за правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 115 КК України розпочато досудове розслідування. ( а.с. 8). Згідно відповіді слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Сосновського В.А. за час досудового розслідування слідчим проведено комплекс слідчих розшукових дій на предмет встановлення місця знаходження [PERSON] , але на даний час позитивного результату отримати не вдалося. На даний час проводиться досудове розслідування. Після відкриття провадження у справі та в ході розгляду заяви [PERSON] , суд виконував положення ч.1 ст.307 ЦПК України шляхом направлення відповідних письмових запитів для отримання інформації відносно громадянки [PERSON] . Відповіді на запит суду приєднані до матеріалів справи та були досліджені в ході судового розгляду справи. Відповідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.04.2014 по 30.06.2019 рік відомості відсутні. Інформація з Єдиного реєстру боржників щодо [PERSON] відсутня. Згідно відповіді [INFO] [PERSON] перебуває на військовому обліку в Полтавському об`єднаному міському військовому комісаріаті з 25.11.1992 року та з березня 2014 року по теперішній час на військову службу за контрактом, на військову службу добровольцем не призивався. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює консьєржкою в будинку [ADDRESS] в під`їзді де проживають батьки [PERSON] та з березня 2014 року їх сина [PERSON] не бачила ,де він знаходить їй не відомо. Згідно зі ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування. Згідно ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Суд звертає увагу, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Встановлення факту визнання особи безвісно відсутньою для заявника має юридичне значення, оскільки дозволить вирішити питання пов`язані з реєстрацією [PERSON] . З огляду на наведене, враховуючи, що заявником та його представником доведено належними та допустимими доказами відсутність [PERSON] в останньому місці його постійного проживання та за місцем реєстрації близько п`яти років, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ст. 45 ЦК України,\~\~ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд, за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved