Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON]. звернулася до суду із заявою про встановлення факту приналежності їй правовстановлюючого документу, державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 205668 в якому допущено помилку у написанні її імені, тобто, замість правильного «[PERSON]» помилково вказано «[PERSON]» », внаслідок чого вона не має можливості в повній мірі реалізувати своє право по володінні, користуванні та розпорядженні належною їй власністю. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити та встановити факт приналежності правовстановлюючого документу, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 205668 від 03 листопада 2008 року, належить заявниці, посилаючись на те, що в даному державному акті помилково вказано власне імя, як ««[PERSON]», замість «[PERSON] », всі інші данні повністю співпадають. Представник заінтересованої особи Гнильченської сільської ради у судове засідання незявились причин своєї неявки суду неповідомили. Заяви про відкладення судового розгляду справи від них не надходило. Представник заінтересованої особи відділ Держземагентстава у Підгаєцькому районі,щодо вирішення заяви покладається на думку суду . Вислухавши пояснення представника заявника представника заінтересованої особи та свідків , дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наступне. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім*я , по батькові , місце і час народження якої, що зазначені в документі , не збігаються з ім*ям, по батькові , прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з свідоцтва про народження заявниця є [PERSON]. Аналогічні відомості стосовно особи відображені в паспорті заявниці.. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 28.03.1997 року Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області, прізвище, імя й по-батькові заявниці є «[PERSON] ». Судом встановлено, що в Державному акті на право власності на землю серії ЯД № 205668 від 03 листопада 2008року, виданого на [PERSON] вказано імя заявниці «[PERSON]» Загально відомо те, що відповідно до українського правопису ,[INFO] імя [PERSON] відповідає імені [PERSON] дане засвідчено словником довідником «[INFO]» в редакції [PERSON]; [PERSON].у якому подаються офіційні імена, уживані в Україні, та їх варіанти, включено відомості про їх походження, правила правопису . За таких обставин, суд приходить до переконання, що при виготовленні державного акту було допущено помилку в написанні власного імені власника . Про факт видачі державного акта на землю свідчить довідки видана Гнильченською сільською радою за № 295 від 26.02.2015 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме заявниця є тією особою якій 03 листопада 2008 року на підставі розпорядження Підгаєцької районної держадміністрації від 11 грудня 2006 року № 483, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю , був виданий державний акт на право власності на землю серії ЯД № 205668 на «[PERSON]» .Право власності заявника на вказану земельну ділянку № 010865800267, площею 3,00 га, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ніким не оспорюється. Суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] який зазначив,. що знає заявницю по імені як «[PERSON]» так і «[PERSON]» так як це одна і таж сама особа. Також йому достовірно відомо. що заявниця, як член колгосп,а в подальшому як член спілки отримала сертифікат на право на земельну частку пай, а згодом державний акт на право власності на землю Суд вважає, що дані пояснення достовірні, оскільки свідок проживає в одному населеному пункті з заявницею, знає її, спілкувалися, та разом працювали в колгоспі, а тому його твердження заслуговують на увагу. Встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, про яке просить заявник, має для неї юридичне значення, так як від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, та надає можливість в розпорядженні своїм майном. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дає суду підставу зробити висновок, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки переважна частина даних про особу заявниці, зазначених у державному акті, цілком збігаються з даними первинних актових записів, а інші - мають незначні розбіжності, що фактично не змінюють фонетичної структури слова .

Outcome: approved