Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстанолюючого документів, мотивуючи свої вимоги тим, що в червні 2020 року він звернувся до Відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з проханням здійснити йому призначення пенсії та надав необхідні документи: паспорт, трудову книжку, та довідки видані Трудовим архівом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області №01-12/255 від 19.05.2021 року, № 01-12/256 від 19.05.2021 року, № 01-12/257 від 19.05.2021 року та № 01-12/326 від 15.06.2021 року, однак йому роз`яснили, що дані довідки не можуть бути враховані для зарахування трудового стажу, оскільки в них не повністю та не правильно зазначено його ім`я та по батькові, а саме « [PERSON] , [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Посилається на те, що належність йому вище зазначених довідок підтверджується паспортом, дипломом про здобуття освіти [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , трудовою книжкою, довідкою виданою виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області № 591 від 19.07.2021 року. Враховуючи наведене, просив заяву задовольнити, встановити факт належності вищевказаних довідок. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління з урахуванням наданих заявником доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності,\~ з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так,\~ч.1 ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~\~цим Кодексом. Частинами 1-2\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа\~\~ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Так в судовому засіданні встановлено, що заявник згідно паспорта [NUMBER] від 21.07.2000 року (а.с.4-5), значиться [PERSON] , окрім цього згідно диплома серія [NUMBER] (а.с.6), свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 06.05.1984 року (а.с.7), трудової книжки серія [NUMBER] від 14.01.1983 року (а.с.8-10), значиться як [PERSON] . Крім цього, у заявах свідки [PERSON] та [PERSON] підтверджують той факт, що [PERSON] працював в Кіцманіській допоміжній школі-інтернат вчителем народознавства з 1995 року по 1998 рік і те, що останній по батькові [PERSON] , а не [PERSON] . Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявника з метою оформлення відповідних документів, в іншому порядку встановити факт належності вказаних довідок останній немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved