Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючих документів, заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, [PERSON] , [PERSON] . В заяві вказує, що їй, її сину та доньці - 29 квітня 1996 року представником Фонду державного майна України в м.Чернівці видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] . При цьому прізвище сина вказано правильно - [PERSON] , а у її та доньки прізвищі допущено помилку, а саме вказано - як [PERSON] . Однак, згідно її паспорта і витягу із запису про шлюб, після одруження вона змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] , таке прізвище вказане і у свідоцтві про розірвання шлюбу. Враховуючи що раніше всі документи вдались російською мовою, виникла помилка в написанні її прізвища у свідоцтві про право власності на житло, а саме у зв`язку з перекладом на українську мову. На даний час її діти вирішили владнати свої майнові права на житло. Зокрема син [PERSON] має намір подарувати сестрі [PERSON] свою частку у вказаній квартирі. При цьому, відповідний договір оформити у нотаріуса немає можливості через допущені технічні помилки в написанні прізвищ у свідоцтві про право власності на житло. Звернувшись у відділ обліку та приватизації житла міської ради з метою виправити вказані посилки, отримала відмову, оскільки процедура виправлення помилок не передбачена законодавством. Викладені обставини перешкоджають їй укласти договір дарування та владнати майнові права. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст.299, 315 ЦПК України, просить встановити факт належності їй [PERSON] , правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого Представництвом ФДМ України в м.Чернівці 29.04.1996 року. Ухвалою судді від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Заявник в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду заяви спрямувала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до початку розгляду справи по суті спрямували заяви, згідно яких вимоги заяви [PERSON] визнають в повному обсязі з підстав вказаних в заяві, заперечень щодо задоволення позову не мають. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Представник заінтересованої особи ЧМР Осовська М. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи по суті спрямувала листа, згідно якого розгляд справи просили проводити у відсутність їх представника. Заперечень щодо задоволення позову [PERSON] не мають та просять ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, а також враховуючи позицію заінтересованої особи яка вимоги заяви підтримала, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 1996 року, виданого представництвом Фонду державного майна України в м.Чернівці - квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (а.с.47). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 08.12.1997 року заявник значиться як: « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, після одруження заявник змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка - « [PERSON]», таке прізвище зазначене і у свідоцтві про розірвання шлюбу (а.с.8-9). Як вбачається з листа заступника начальника управління, начальника відділу обліку та приватизації житла департаменту ЖКГ ЧМР від 05.03.2020 року №Б-484/0-03/01 - в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] від 29.04.1996 року, прізвища зазначені як: [PERSON] , [PERSON] відповідно до матеріалів архівної приватизаційної справи на момент прийняття розпорядження органу приватизації житла. Згідно з чинним законодавством не передбачена процедура внесення змін у персональні дані громадян зазначені в свідоцтві про право власності на житло, тому внести зміни у прізвища немає законних підстав. Для вирішення зазначеного питання рекомендують звернутись до суду (а.с.12). Заявник [PERSON] , [INFO] являється матір`ю: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.45, 46). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, тощо. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме належності свідоцтва про право власності на житло [PERSON] , не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, оскільки заявник не може оформити свої юридичні права, так як прізвище [PERSON] помилково вказане в свідоцтві про право власності на житло як « [PERSON]» замість вірного « [PERSON]», крім того, вказані факти ніким не заперечуються. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved