Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме того, що [PERSON] з листопада 2007 року страждала психічним розладом у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про втрату нею дієздатності з цього часу. Мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] є інвалідом 2 групи у зв'язку з хронічним психічним захворюванням. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2010 року [PERSON] визнано недієздатною. На даний час виникла необхідність встановити дату з якої [PERSON] втратила дієздатність та перестала усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний факт може бути підтверджений актами судово-психіатричної експертизи №1231 від 26.11.2009 року та №806 від 02.08.2011 року. Оскільки позасудовий порядок встановлення даного факту не передбачений законодавством, заявник змушена звернутись із даною заявою до суду. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та просили їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-о-8/1/10 за заявою [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності по причині загального захворювання безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0086750 виданою 12 серпня 2014 року (а.с. 40). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2010 року №2-о-8/1/2010 [PERSON], 1962 року народження визнано недієздатною. Призначено [PERSON], 1957 року народження опікуном над [PERSON], 1962 року народження (а.с. 39). За даними акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №1231 від 26.11.2009 року, проведеної на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2009 року у цивільній справі №2-о-8/1/2010 убачається, що [PERSON] страждає органічним ураженням головного мозку з вираженим психорганічним синдромом і по своєму психічному стану на даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №806 від 02.08.2011 року, проведеної на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року у цивільній справі №2-59/12 убачається, що [PERSON] в період листопад 2007 року - лютий 2008 року страждала органічним ураженням головного мозку поєднаного генезу з психорганічним синдромом на фоні хронічного алкоголізму з деградацією особистості (F07.9 і F10.71 - згідно МКБ-10), при цьому порушення психічної діяльності були такими, що суттєво впливали на її здатність у вказаний період часу усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Тобто [PERSON] в період листопад 2007 року - лютий 2008 року по своєму психічному стану не здатна була у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с. 108-127). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2011 року №2-59/12, яке набрало законної сили 12 липня 2012 року встановлено, що в період листопад 2007 року - лютий 2008 року [PERSON] за своїм психічним станом не здатна була у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с. 101-107). Згідно із ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і знаходить доведеними обставини для встановлення факту того, що [PERSON] з листопада місяця 2007 року страждала психічним розладом, у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved