Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Старосинявського районного суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, зокрема, просить встановити факт, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в смт Стара Синява. В обґрунтування своїх вимог вказує, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була його матір?ю, він є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. До складу спадкового майна входить Ѕ частки квартири [ADDRESS] , право власності на яку набули вони з матір?ю в рівних частках. Вказує на те, що постійно проживав з матір?ю, доглянув її до смерті та після смерті [PERSON] вступив у володіння та управління спадковим майном, проживаючи у вказаній квартирі, як на час смерті матері, так і після цього до останнього часу. Разом з ним, його матір?ю [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] . З невідомих йому причин відсутні відомості про реєстрацію місця проживання його матері [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , проте вона завжди там проживала, була співвласником квартири, померла в смт Стара Синява у даній квартирі, похоронена у СМУ. Стара Синява. Заявник вказує, що він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , так як на час її смерті в Старосинявській селищній раді відсутні відомості про зареєстроване місце проживання останньої. Заявник змушений звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась до 2004 року, що дасть можливість в подальшому оформити спадщину. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що з моменту отримання квартири він проживав разом з матір?ю, вони набули в порядку приватизації право власності на вказану квартиру у рівних частках, в подальшому в даній квартирі проживали і були зареєстровані його дружина та син. Однак, в Старосинявській селищній раді відсутні відомості про зареєстроване місце проживання матері на час смерті за адресою кв. [ADDRESS] , про що йому стало відомо лише при зверненні до нотаріуса в 2021 році. Представник заінтересованої особи - Старосинявської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] померла [INFO] в смт Стара Синява Старосинявського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим (повторно) 06.07.2021 року Старосинявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Заявник [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [PERSON] , про що свідчить його свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Старосинявським р/в ЗАГС Хмельницької області 29.09.1970 року. Відповідно до довідки Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №274 від 06.07.2021 року, відсутні дані про останнє місце проживання [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] власником квартири вказаний [PERSON] , у даному житлі зареєстрований [PERSON] з 15.11.1990 року, його дружина та син з 11.05.2000 року та 07.06.1997 року відповідно. Квартира [ADDRESS] загальною площею 41,30 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.03.1996 року, виданим завідуючим відділу приватизації ВАТ «Старосинявський цукровий завод» згідно з розпорядженням № 2 від 13.03.1996 року. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] виготовлено на ім?я [PERSON] . Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як зазначено у вказаній постанові №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини та спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) № 65713605, №65713636 від 23.07.2021 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у спадковому реєстрі інформація відсутня. Як вбачається з письмової консультації щодо, місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, що прийняли спадщину, та факту своєчасного прийняття спадщини державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори Хмельницької області Гоменюк О.О. №525/01-16 від 23.07.2021 року [PERSON] відмовлено зареєструвати його заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] , оскільки не можливо встановити факт проживання разом зі спадкодавцем безпосередньо перед смертю спадкодавця та/або протягом 6 місяців після смерті спадкодавця за однією адресою та останньому роз`яснено підстави спадкування. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що добре знають заявника та його родину, зокрема і покійну матір [PERSON] , та їм достовірно відомо, що з часу отримання квартири [PERSON] разом із сином проживали у даному житлі, а саме у квартирі [ADDRESS] , в подальшому приватизували дану квартиру. Свідки зазначили, що їм відомо що [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] постійно, як до її смерті, так і на час смерті, похоронив її та продовжує до даного часу проживати у даній квартирі, підтримувати житло у належному стані. Також в ході судового розгляду встановлено, що у заявника з моменту відкриття спадщини знаходиться оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , у якій він зареєстрований з 1990 року до даного часу та фактично користується даним нерухомим майном. Відповідно до ст. 526 ЦК ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, а саме для подальшого оформлення своїх прав на спадкове майно. Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні доведено факт, що [PERSON] протягом шести місяців після смерті матері [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, відтак в силу вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в смт Стара Синява Старосинявського району Хмельницької області, тому заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved