Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду із заявою, згідно якої просить суд встановити факт смерті особи, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] в с. Жемчужина Нижногірського району АР Крим, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, однак вона померла на території, що є тимчасово окупованою та свідоцтво про смерть було видано органом, який на підконтрольній території України не визнається. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Оскільки місцем проживання та настання смерті померлої є непідконтрольна територія с. Жемчужина Нижногірського району АР Крим, тому донька померлої не має підстав звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. Внаслідок вищевикладених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органі РАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та оформлення документів на отримання пенсії та допомоги на поховання є неможливим, отже існує єдиний шлях - це звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного, [PERSON] була вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 11.01.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник заявника надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Куп`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву за вих.\~№34/22.8-72/21 про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує, покладається на рішення суду. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі. Відповідно до п.2 ч.1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є донькою померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією паспорту заявниці, копією паспорту померлої та копію свідоцтва про шлюб, що підтверджує дошлюбне прізвище заявниці (а.с. 5-11). Мати заявниці [PERSON] померла [INFO] в с. Жемчужина Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть, виданого невизнаним на території України органом, який незаконно здійснює свої повноваження на тимчасово окупованій території України (а.с. 12). Згідно наданої копії лікарського свідоцтва про смерть серії 35 за №083801 від 18.12.2020 року та копії довідки про кремацію від 19.12.2020 року, [PERSON] померла [INFO] в с. Жемчужина Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, причиною смерті стала атеросклеротична хвороба серця. На час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до ксерокопії паспорту заявника громадянина України серії [NUMBER] , виданого Куп`янським МРВ УМВС України в Харківській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Згідно п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії, так званого «намібійського винятку», зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст.4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст.3\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~тимчасово окупованою\~територією визначається: 1)\~сухопутна територія\~Автономної Республіки\~Крим та\~міста Севастополя,\~внутрішні води\~України цих\~територій; 2)\~внутрішні морські\~води і\~територіальне море\~України навколо\~Кримського півострова,\~територія виключної\~(морської)\~економічної зони\~України вздовж\~узбережжя Кримського\~півострова та\~прилеглого до\~узбережжя континентального\~шельфу України,\~на які\~поширюється юрисдикція\~органів державної\~влади України\~відповідно до\~норм міжнародного\~права,\~Конституції та\~законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у\~пунктах 1\~і\~2\~цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Частинами 2,3,4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За вимогами ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території, що дасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Відповідно ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved