Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Заявник звернувся\~до Ватутінського\~міського суду\~із заявою\~y\~якій просить\~встановити факт належності йому трудової книжки. Заява мотивована тим, що він народився [INFO] . Свою трудову діяльність розпочав у 1980 році у Новоукраїнській ветеринарній станції Воронівського УВЛ. У 1986 році звільнений за власним бажанням. У 2019 році він звернувся до Управління обслуговування\~громадян Ватутінського\~відділу обслуговування\~громадян Головного\~управління Пенсійного\~фонду України з метою оформлення пенсії, проте при перевірці документів було встановлено, що завідувачем відділу кадрів, при заповненні трудової книжки, було помилково зазначено дату його народження « [INFO] » замість правильної « [INFO] », на що він своєчасно не звернув увагу. Вирішити вказане питання в позасудовому порядку немає можливості, оскільки підприємство, яке виписувало трудову книжку припинило свою господарську діяльність. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Заявник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої\~особи Настич\~О.В.,\~повноваження якої\~підтверджуються довіреністю\~від 04.01.2017\~року,\~надіслала до\~суду клопотання\~за змістом\~якого просять\~провести розгляд\~даної справи\~за відсутності\~представника Головного\~управління Пенсійного\~фонду України в Черкаській області, а також не заперечують проти задоволення заявлених вимог [PERSON] . З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Положеннями п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст.13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). У судовому засіданні встановлено, що 09.03.1981 року заявнику було видано трудову книжку на ім`я [PERSON] , [INFO] . При зверненні [PERSON] до Управління обслуговування громадян Ватутінського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України, для оформлення документів необхідних для призначення пенсії, було виявлено, що на першій сторінці трудової книжки від 09.03.1981 року допущено помилку в написанні дати народження заявника, а саме: « [INFO] » замість правильної « [INFO] ». Вказана неточність, порушує право заявника на отримання пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 10.04.1997 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.06.1959 року Мар`янівським сільЗАГСом Мар`янівської сільської ради, датою народження [PERSON] є [INFO] . Також військовий\~квиток [NUMBER] , виданий 15.04.1978 року Бобринецьким районним військовим комісаріатом Кіровоградської області, та свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , видане 25.02.1981 року Мар`янівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, видано заявнику як [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту належності заявнику трудової книжки [NUMBER] ,\~виданої 09.03.1981\~року Новоукраїнською\~ветстанцією, та обумовленість заявленої вимоги настанням юридичних наслідків у вигляді можливості заявника реалізації права на отримання пенсії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення вищевказаного факту належності правовстановлюючого документу особі, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують вказаний факт, та у суду відсутні сумніви щодо цього. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне 18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved