Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, згідно якої просить суд встановити факт смерті особи, мотивуючи свої вимоги тим, що вона раніше проживала в [ADDRESS]. На теперішній час вона є переселенцем з тимчасово окупованої території та проживає за адресою: [ADDRESS]. Її чоловік, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року за місцем свого проживання в [ADDRESS] що засвідчується копією свідоцтва про смерть. Однак, оскільки це місто знаходиться на тимчасово окупованій території, вона не має змоги оформити документи і отримати свідоцтво про смерть чоловіка, у зв'язку з чим вимушений вирішувати це питання у судовому порядку. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічною заявою немає. Ухвалою судді від 24 квітня 2018 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. 24 квітня 2018 [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання заявлених ним вимог, оскільки це необхідно їй для реєстрації смерті чоловіка на території України. Представник заінтересованої особи - начальник Куп'янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області Григорова О.В. до суду надала заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, заперечень проти задоволення даної заяви не мають і у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши позиції заявника і заінтересованої особи і дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини. Так, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та паспорту громадянина України на ім'я заявника - [PERSON], [INFO], уродженка с. В - Хутора Шевченківського району Харківської області перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Як вбачається з лікарського свідоцтва №227 від 12 квітня 2018 року та свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02 квітня 2018 року Харцизьким міським відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції Донецької області у віці 68 років, помер [PERSON], [INFO], уродженець с. Лозове Великобурлуцького району Харківської області, громадянин України, який на день смерті був зареєстрований і мешкав за адресою: [ADDRESS] ( а.с.4-5). Згідно довідки про причину смерті до форми № 227 за №208 від 12 квітня 2018, померлого [PERSON], причина смерті: серцево судинна недостатність. Атеросклеротичний постінфарктний кардіосклероз. Ішемічна хвороба серця. Населений пункт місця реєстрації заявника згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р розташований на території проведення антитерористичної операції і є тимчасово окупованим, тому він був змушений переселитися та на теперішній час його місце перебування зареєстроване за адресою: [ADDRESS] і проживає та взята на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується копією довідки від 24.11.2014 р. за №6318000437. Зі змісту заяви судом встановлено, що у Куп'янському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області отримати свідоцтво про смерть неможливо, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до постанови Верховної ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місто Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05 квітня 2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05 квітня 2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 229 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженець с. Лозове Великобурлуцького району Харківської області, місце смерті : [ADDRESS], смерть настала [INFO] року у віці 68 рік. Відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] Згідно з вимогами ч. 4 ст. 317 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved