Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити факт що має юридичне значення, а саме, факт розірвання шлюбу 30.06.2007 року між ним, [PERSON] та [PERSON]. Заявник вимоги підтримав, про що надав суду письмову заяву, та просив розглянути справу за його відсутності і пояснив, що встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно для оформлення актового запису про розірвання шлюбу. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2007 року - актовий запис №351, вчинений 30.06.2007 року Керченським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Шлюб було зареєстровано у відповідності до діючого на той час Законодавства України. В 2016 році [PERSON] звернувся до Керченського міського суду Республіки Крим з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов підтримала. Рішенням Керченського міського суду Республіки Крим від 15.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення судом ухвалене ім'ям Російської Федерації. 16.12.2016 року на підставі вказаного судового рішення, Керченським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим мені було видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]. В зв'язку з тим, що розірвання шлюбу відбувалося на тимчасово окупованій території АР Крим, та документи, які посвідчують розірвання шлюбу видані від імені Російської Федерації [PERSON] звернувся до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про поновлення актового запису про розірвання шлюбу. Відповідно до листа №А 156/14.21-23 від 26.09.2017 року Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] було відмовлено в підтверджені факту розірвання шлюбу та рекомендовано звернутись до органів суду України, таким чином вирішити питання оформлення розірвання шлюбу з [PERSON] та поновлення актового запису про розірвання шлюбу він має можливість тільки у спосіб встановлення цих фактів у судовому порядку. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на такі докази: свідоцтво про розірвання шлюбу; Рішення Керченського міського суду Республіки Крим від 15.11.2016 року, паспорт громадянина України, заяву до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про реєстрацію розірвання шлюбу; відмову Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у проведенні реєстрації розірвання шлюбу. Дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог з наступних підстав: Відповідно до статей 1 та 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місто Керч є з 20 лютого 2014 року і до теперішнього часу тимчасово окупованою територією. Згідно зі статтею 9 того ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, відповідно до інформаційного листа ВССУ №9-697/0/4-17 від 11.04.2017 зазначено, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини (Луізіду проти Туреччини, Кіпрус проти Туреччини, Іляшку та інші проти Молдови та Росії) документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Згідно ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу ст. 5 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. При цьому, актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Стаття 234 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як встановлює пункт 4 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу у разі неможливості відповідної реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 257 ЦПК України, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду особою за місцем її проживання. Наразі заявник проживає у Малиновському районі міста Одеса, про що свідчить реєстраційний штам в паспорті заявника.

Outcome: approved