Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що перебуваючи у шлюбі з громадянином України [PERSON] , [INFO] народила дитину чоловічої статі. Хлопчика назвали [PERSON] . Дитину вона народила (на квартирі) за адресою: [ADDRESS] ), із-за карантину щодо коронавірусу СОVID-19, боячись інфікувати дитину в лікарні. Після народження дитини чоловік позивачки звернувся до служби реєстрації актів цивільного стану в м. Києві по питанню отримання Свідоцтва про народження для сина. Йому була надана усна консультація про те, що спочатку потрібно звернутися до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації, так як мама новонародженого зареєстрована у Київській області. Звернувшись в Департамент охорони здоров`я Київської ОДА вони отримали Висновок №364 від 17.07.2020 року про відмову про підтвердження народження дитини поза закладом охорони здоров`я, незважаючи на те, що відповідно до результату аналізу ДНК №27022 в Медико-генетичному центрі «Мама папа», м. Київ, вул. Льва Толстого,21 від 08.07.2020 року отримані «генетичні дані в 4521128 разів більш вірогідні, якщо передбачувана мама ( [PERSON] ), а не випадкова жінка, є біологічною матір`ю дитини ( [PERSON] )». Після цього позивачка звернулася до Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану по питанню отримання Свідоцтва про народження сина, але отримала відмову у проведенні державної реєстрації народження дитини у зв`язку з відсутністю медичного Свідоцтва або довідки на нього за вих. №502-21.20-41 від 26.08.2020 року з одночасною усною рекомендацією звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. За наведених обставин [PERSON] звертається до суду з заявою, в якій просить: Встановити факт народження дитини - чоловічої статі [PERSON] , що народився [INFO] в м. Київ, батьком якого є громадяни України [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є громадянка України [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені через СМС повідомлення. В судове засідання представник заінтересованої особи Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області не з`явився, про часта місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з громадянином України [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 217 (а. с. 5) [INFO] заявник народила дитину чоловічої статі, що підтверджується Висновком № 364 про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я виданий Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 6). Хлопчика назвали [PERSON] . Дитину заявниця народила (на квартирі) за адресою: [ADDRESS] ), із-за карантину щодо коронавірусу СОVID-19, боячись інфікувати дитину в лікарні. Після народження дитини чоловік позивачки звернувся до Служби реєстрації актів цивільного стану в м. Києві по питанню отримання Свідоцтва про народження для сина. Йому була надана усна консультація про те, що спочатку потрібно звернутися до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації, так як мама новонародженого зареєстрована у Київській області. Звернувшись в Департамент охорони здоров`я Київської ОДА заявниця та її чоловік отримали Висновок №364 від 17.07.2020 року про відмову про підтвердження народження дитини поза закладом охорони здоров`я, незважаючи на те, що відповідно до результату аналізу ДНК №27022 в Медико-генетичному центрі «Мама папа», м. Київ, вул. Льва Толстого,21 від 08.07.2020 року отримані «генетичні дані в 4521128 разів більш вірогідні, якщо передбачувана мама ( [PERSON] ), а не випадкова жінка, є біологічною матір`ю дитини ( [PERSON] )» (а.с. 7). Після цього позивачка звернулася до Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану по питанню отримання Свідоцтва про народження сина, але отримала відмову у проведенні державної реєстрації народження дитини у зв`язку з відсутністю медичного Свідоцтва або довідки на нього за вих.№502-21.20-41 від 26.08.2020 року з одночасною усною рекомендацією звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини (а.с. 10). Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Пунктом 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] звернулася до Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану по питанню отримання свідоцтва про народження сина, але отримала відмову у проведенні державної реєстрації народження дитини у зв`язку з відсутністю медичного свідоцтва або довідки на нього за вих.№502-21.20-41 від 26.08.2020 року. Вказана відмова мотивована тим, що заявником не було пред`явлено документів, які є підставою для державної реєстрації народження, а саме: медичного свідоцтва про народження, медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, які подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше, та роз`яснено, що підставою для державної реєстрації народження є рішення суду про встановлення факту народження. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення: встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів», що мають юридичне значення , суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Судом не встановлено фактів, які б не давали можливості встановити факт народження дитини від матері [PERSON] , тому суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved