Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту перебування на військовій службі у період з 10 листопада 1975 року по 22 травня 1988 року, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що в період з 10 листопада 1975 року по 22 травня 1988 року він проходив військову службу. Стаж військової служби 12 років та 6 місяців. В трудовій книжці заявника у 1988 році було зроблено запис про проходження військової служби. Запис було зроблено на підставі військового квитка серії [NUMBER]. Проте, у 2015 році зазначений військовий квиток заявником було втрачено. У зв'язку з чим, Управлінням Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області заявнику [PERSON] було відмовлено у зарахуванні періоду проходження військової служби з 10.11.1975 року по 22.05.1988 року. Встановлення факту перебування на військовій службі необхідний заявнику [PERSON] для того, щоб період проходження військової служби з 10.11.1975 року по 22.05.1988 року був включений до його трудового стажу. Просив суд встановити факт [PERSON], [INFO], перебування на військовій службі в період з 10 листопада 1975 року по 22 травня 1988 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] проходив військову службу в період з 10 листопада 1975 року по 22 травня 1988 року та був звільнений за станом здоров'я. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER]. Календарна вислуга заявника [PERSON] на момент звільнення з військової служби становила 12 років 6 місяців. Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Так, статтею 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає, а саме: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Тобто, вказаними нормами передбачено вичерпний перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів проходження військової служби, перебування на фронті, одержання поранень та контузій при виконанні обов'язків військової служби. Відмова відповідного органу у встановленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду. Тобто, справи про проходження дійсної військової служби, участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранення, контузії в боях при захисті України не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. З вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спосіб захисту своїх прав обраний заявником не відповідає виниклим правовідносинам, та відповідно факт, який просить встановити заявник не підлягає встановленню в порядку окремого провадження в порядку цивільного судочинства.

Outcome: dismissed