Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про оголошення особи померлою, мотивуючи її тим, що її батько [PERSON], [INFO] з 20.11.2000 року пішов з місця проживання та не повернувся, що підтверджується довідкою Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП у Київській області. Разом з батьком заявник проживала в будинку в [ADDRESS], що підтверджується довідкою та актом обстеження житлово побутових умов проживання, що складений депутатами сільської ради та сусідами свідками. [PERSON] 20.11.2000 року пішов з місця проживання так до цього часу і не повернувся. З цього часу він на зв'язок із заявником не виходив, за місцем постійного проживання не з'являвся. Заявник є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження і постійно проживала разом з батьком за місцем його реєстрації, [ADDRESS] Протягом тривалого часу заявник неодноразово зверталася до правоохоронних органів з метою розшуку батька. Останній раз заявник звернулася 11.05.2017 році, що підтверджується довідкою. Проте, вжитими заходами розшукати батька не вдалося. Отже, є підстави оголосити [PERSON] померлим. Оголошення мого батька померлим необхідне заявнику для вступу у спадщину. Тому, заявник просила оголосити померлим [PERSON] [INFO] В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив їх задоволити. Михайлівсько-Рубежівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області направила до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку про необхідність відмови у вимогах заяви виходячи наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] Відповідно до довідки виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.02.2007 р. № 304 вбачачається що заявник з 1993 року по теперішній час проживає в [ADDRESS] Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, заявник та її представник стверджували що [PERSON] у місці його постійного проживання з 2000 р. на зв'язок із заявником дочкою не виходить за місцем свого постійного проживання не з'являвся. Однак, до правоохоронних органів із заявою про оголошення в розшук безвісно відсутнього, заявник звернулась лише в листопаді 2016 р., про що до суду було надано письмову заяву та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Відомості по факту зникнення [PERSON] були внесені уповноваженою особою Києво-Святошинського ВП ГУ Національної поліції до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 04.05.2017 р. Інших належних та допустимих письмових доказів про те, що заявник починаючи з 2000 р. по 2016 р. зверталась із заявами до правоохоронних органів щодо розшуку її батька, до суду надано не було. В Акті обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного депутатом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 22.05.2017 р., зазначено лише що за адресою [ADDRESS] [PERSON] не проживає, і даний акт не містить даних про те, що батько заявника не проживає по місцю реєстрації з 2000 року та відповідно не може бути належним та допустимим доказів при розгляді справи про оголошення особи померлою. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що не проживання [PERSON] за місцем реєстрації не є достатньою підставою для оголошення його померлим, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed