Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить встановити факт смерті свого чоловіка, [PERSON]. У заяві вона зазначає, що 21.10.2017 року в м. Донецьк Донецької області помер її чоловік, [PERSON]. На підставі лікарської довідки про смерть, виданої «Кировским отделом ЗАГС г. Донецк ГРП МЮ ДНР» заявниці було видане так зване «свидетельство о смерти» ДНР № 076978 від 21.10.2017 року 14.12.2017 року заявниця звернулася до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області для реєстрації факту смерті свого чоловіка органами державної влади України, проте в реєстрації смерті їй було письмово відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті чоловіка нею був наданий документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Так зване свідоцтво про смерть [PERSON], який помер 21.10.2017 року, виданий органами окупаційної влади, є недійсним та не створює жодних юридичних наслідків. Заявниця просить визнати факт смерті чоловіка як юридичний факт, оскільки його смерть має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації заявницею своїх прав, зокрема, отримання грошових сум від держави. Заявник зявилася в судове засідання, підтримала заяву. В судовому засіданні пояснила суду, що її чоловік, [PERSON], помер 21.10.2017 року, вдома, за адресою: [ADDRESS], внаслідок діагностованої злоякісної пухлини лівої почки, в її присутності. Похований [PERSON] на Донецькому цвинтарі м. Донецьк Донецької області. Поховання здійснювала заявниця і несла всі витрати, повязані з похованням. Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надіслав суду письмову заяву, в якій просить провести судове засідання без присутності представника заінтересованої особи, рішення винести на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Згідно зі ст.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк Донецької області віднесене до населених пунктів, які визнані тимчасово окупованими територіями. Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав. Згідно ст. 257-1 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву подано дружиною померлого [PERSON]. Судом встановлено, що заявник [PERSON] [INFO], є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що в даний час, згідно довідки від 28.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає/перебуває за адресою: вул. Центральна, буд. 5, с. Новопетрівське Покровського району Дніпропетровської області. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-НО № 390657 від 20.06.1997, року виданого Ворошиловським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 20.06.1997 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Завітаєва». Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 123 від 21.10.2017 року [PERSON]В, помер 21.10.2017 року у м. Донецьк Кіровського району. Згідно свідоцтва про захоронення серії ДНР № 076978 виданого Кіровським відділом ЗАГС м. Донецьк, виданого [PERSON] 22.10.2017 року у м. Донецьк на кладовищі «Донецьке море», що знаходиться за адресою м. Донецьк вул. Одеська проведено захоронення [PERSON]. Суд не може приймати як доказ зазначені документи, оскільки в силу закону вони є юридично нікчемними, однак, виходячи з пояснень заявниці, цих документів та фото з цвинтаря, суд, аналізуючи в сукупності ці факти, приходить до висновку про можливість встановити факт смерті [PERSON], громадянина України, який помер 21.10.2017 року на тимчасово непідконтрольній території у м. Донецьк Донецької області. Після смерті [PERSON] заявниця не може зареєструвати у встановленому законом порядку факт смерті чоловіка, а свідоцтво про смерть, видане на території так званої ДНР не може бути використано нею як правовстановлюючий документ. Беручи до уваги, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих майнових прав заявниці, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявниця має на меті встановити факт смерті [PERSON], для реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином,

Outcome: approved