Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою, у якій просив встановити факт смерті 09 жовтня 2018 року в м. Харцизьк Донецької області, у віці 80 років, своєї матері [PERSON], яка народилася 07 квітня 1938 року в селищі Зайцеве міста Горлівки Донецької області. Заява мотивована тим, що мати заявника померла на непідконтрольній території України Донецької області, а тому він позбавлений можливості зареєструвати факт смерті особи іншим чином. Заявник [PERSON] в відкрите судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області у відкрите судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до листа Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 15.31-5/868 від 06.03.2019 року, актового запису про смерть [PERSON], [INFO], - не виявлено. Згідно свідоцтва про смерть, виданого на непідконтрольній території України Донецької області, [PERSON], [INFO], померла 09 жовтня 2018 року в м. Харцизьк Донецької області, про що зроблений відповідний запис. Згідно до довідки про причину смерті від 10 жовтня 2018 року, [PERSON] померла 9 жовтня 2018 року, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця. Крім того, до матеріалів справи додано копію свідоцтва про поховання [PERSON], з якого вбачається, що остання похована на кладовищі м. Харцизька, та фото, на яких зображено могилу з написом [PERSON]. Оцінюючи усі додані документи як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. ст.\~3, 8, 9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved