Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свою заяву мотивує тим, що на підставі рішення №18/6 від 28 серпня 2001 року Рудко-Козинської сільської ради народних депутатів та сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0073807 їй було надано земельну ділянку площею 1,7261 га, розташовану на території Рудко-Козинської сільської ради Рожищенської сільської ради Волинської області. Однак в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р3№127065, виданому 28 грудня 2001 року її анкетні дані вказані як « [PERSON] ». Тоді як зі змісту інформації, вказаної у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України її ім`я зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з допущеними розбіжностями, зокрема в паспорті зазначено, що вона « [PERSON] », а в Державному акті « [PERSON] », вона не може реалізувати усі права, як власник земельної ділянки, не може провести державну реєстрацію земельної ділянки і отримати витяг з державного реєстру речових прав на майно. Посилаючись на наведене, заявник просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №127065, виданого на підставі рішення №18/6 від 28 серпня 2001 року Рудко-Козинської ради народних депутатів та сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0073807 на ім`я [PERSON] , яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 1,7261 га цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Рудко-Козинської сільської ради Рожищенського району Волинської області. Представник заявника Петрук В.А. в судове засідання не з`явився, суду надана заява, згідно якої останній просить проводити розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав повністю та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Рудко-Козинської сільської ради Рожищенського району в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON]. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв`язку з відсутністю заперечень проти заяви, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, відповідно до ст.206 ЦПК України, враховуючи наявність для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення заяви. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що заявнику на підставі рішення №18/6 від 28 серпня 2001 року Рудко-Козинської ради народних депутатів та сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0073807 було надано земельну ділянку, площею 1,7261 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Рудко-Козинської сільської ради Рожищенського району Волинської області (а.с.7). Станом на день розгляду заяви вона не може реалізувати усі права, як власник земельної ділянки, не може встановити (відновити) межі земельної ділянки, отримати кадастровий номер і внести її до публічної кадастрової карти, оскільки існують розбіжності в написанні її імені у різних документах. З досліджених у судовому засіданні копій документів вбачається, що в паспорті громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] » (а.с.4), в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р3№127065, виданому 28 грудня 2001 року її анкетні дані вказані як « [PERSON] » (а.с.7). Крім того, в свідоцтві про її народження ім`я також зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, враховуючи те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, спір про цивільне право відсутній, заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, що перешкоджає їй у реалізації її права на володіння і користування земельною ділянкою, а також оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, та вважає доведеним факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3№127065.

Outcome: approved