Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про надання права на шлюб. Вимоги заяви обґрунтовує наступним. Приблизно півтора року тому заявник [PERSON] познайомилась з [PERSON], громадянином Російської Федерації, заінтересованою особою по справі, з яким у неї склались теплі і щирі стосунки, які переросли у міцні почуття любові та поваги один до одного. [INFO] року у заявника [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] народилась спільна донька - [PERSON] Як зазначає заявник, вони разом з [PERSON] та спільною донькою проживають у м. Москва за адресою: [ADDRESS] та мають намір зареєструвати шлюб у Російській Федерації. Однак, при зверненні до територіального органу РАЦС у м. Москва, заявнику [PERSON] та заінтересованій особі [PERSON] було роз'яснено, що оскільки вона є громадянкою України, яка не досягла шлюбного віку, для реєстрації шлюбу на території Російської Федерації їй необхідно звернутися до суду України із заявою про надання права на шлюб та отримати відповідне судове рішення. Заявник також зазначає, що реєстрація шлюбу є добровільним та взаємним її з [PERSON] бажанням. [PERSON] працює та забезпечує їхню сім'ю, піклується про неї із донькою. Крім того, заявник звертає увагу суду на те, що її сім'я та сім'я заінтересованої особи [PERSON] єзиди за національністю та за давніми звичаями їх народу вважається, що дівчина може стати нареченою, коли їй виповнюється 14 років. З огляду на викладене, [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, відповідно до вимог якої просить суд надати їй, [PERSON], [INFO], громадянці України, право на шлюб з [PERSON], [INFO], громадянином Російської Федерації. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] підтримав заяву про надання права на шлюб та просив суд про її задоволення. Заінтересована особа [PERSON], який є батьком заявника, в судовому засіданні проти задоволення заяви про надання права на шлюб не заперечував та просив суд про її задоволення. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] та представник заінтересованої особи Деснянського РВ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся осіб. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], заявник [PERSON] народилась [INFO] року. Таким чином, станом на момент звернення до суду із заявою про надання права на шлюб та судового розгляду даної справи заявник [PERSON] досягла 16-тирічного віку. З копії довідки №1265/08 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 09.06.2008 року Начальником Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в м. Києві Моренець І.В., та копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон вбачається, що заявник [PERSON], [INFO], є громадянкою України. Як встановлено в судовому засіданні, приблизно півтора року тому заявник [PERSON] познайомилась з [PERSON], громадянином Російської Федерації, заінтересованою особою по справі, з яким у неї склались теплі і щирі стосунки, вони мають взаємне бажання зареєструвати шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.01.2018 року Хімкінським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, [INFO] року у заявника [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] народилась спільна донька - [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні, заявник [PERSON] проживає у м. Москва, Російська Федерація, разом із заінтересованою особою [PERSON] та їх спільною малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Звернувшись до територіального органу РАЦС Московської області з метою реєстрації шлюбу, заявнику [PERSON] та заінтересованій особі [PERSON] було роз`яснено, що для реєстрації шлюбу з неповнолітньою громадянкою України потрібне відповідне рішення суду України про надання їй права на шлюб. Згідно з вимогами ст. 22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. У відповідності до ч.1 ст. 23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Частина друга ст. 23 Сімейного кодексу України, в свою чергу, передбачає, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Крім того, суд враховує звичаї національної меншини, до якої належить заявник, її сім'я та сім'я заінтересованої особи [PERSON], оскільки вони не суперечать вимогам СК України, інших законів України та моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд дійшов до переконання про відповідність надання права на шлюб інтересам заявника, а тому вважає за необхідне задовольнити заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved