Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що [INFO] у м. Луганськ Луганської області померла її бабця [PERSON] , [INFO] внаслідок хронічної серцевої недостатності, дифузного кардіосклерозу. 21 червня 2019 року Луганською міською поліклінікою № 10 заявнику було видане медичне свідоцтво про смерть [PERSON] № 324 від 21 червня 2019 року. 26 червня 2019 року Жовтневим відділом записів актів цивільного стану міського управління юстиції Міністерства юстиції заявнику було видане свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 26.06.2019. 08 жовтня 2019 року Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив листом № 2666/18.19-31 від 08.10.2019 заявнику у реєстрації смерті його матері через видачу Лікарського документу про смерть закладом, який розташованій на непідконтрольній українській владі території. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не є можливим, так як діяльність державних органів України, на зазначеній території припинено та фактично не здійснюється. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті та отримання дійсного свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки сел. Капцевичи Петриковського району Гомельської області, який була зареєстрована: [ADDRESS] та померла [INFO] у м. Луганськ Луганської області внаслідок хронічної серцевої недостатності, дифузного кардіосклерозу. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просить суд розглянути справу без її участі (а.с.2). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.18). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження заявника та копією свідоцтва про народження батька заявника та смерті батька заявника (а.с.4,9). З матеріалів справи вбачається, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 324 від 21 червня 2019 [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Луганськ внаслідок хронічної серцевої недостатності, дифузного кардіосклерозу (а.с.13). На підставі чого заявнику було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 червня 2019 року, однак видано закладом, що розташований на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Листом Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2666/18.19-31 від 08 жовтня 2019 року відмовив заявнику у реєстрації смерті, оскільки для реєстрації смерті не пред`явлені відповідні документи (а.с.8). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Суд приходить до висновку, що лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, які видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території слід вважати таким, що створює правові наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] внаслідок хронічної серцевої недостатності, дифузного кардіосклерозу. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved