Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] року у пологовому відділенні Жовтневої ЦРЛ вона народила дитину - [PERSON]. На той час заявниця в зареєстрованому шлюбі не перебувала та проживала однією сім'ю без реєстрації шлюбу з чоловіком, який є батьком народженої нею дитини. Про народження дитини заявниці Жовтневою центральною районною лікарнею було видана медична довідка від 06.05.1981 р. Однак через складні життєві обставини заявниця в установлений законом строк не зареєструвала в органах ДРАЦСу народження своєї дочки. Заявниця вказує, що на даний час її дочка не має ні свідоцтва про народження, ні паспорту, та не має місця реєстрації проживання, через що вона не може оформити інвалідність та отримувати відповідну соціальну допомогу. Через неможливість в позасудовому порядку зареєструвати факт народження дитини, заявниця просить суд: -встановити юридичний факт народження [INFO] року у м. Миколаєві [PERSON], від матері - [PERSON], та зобов'язати Корабельний відділ ДРАЦСу Миколаївського МУЮ зареєструвати факт її народження та внести в актовий запис відповідні відомості про її батьків, вказати її матір'ю - [PERSON], а батьком вказати - [PERSON], а також видати свідоцтво про народження. Заявник - [PERSON] у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Заінтересована особа - Корабельний ВДРАЦСу у судове засідання по справі не з'являвся, про час і місце розгляду справи повідомлялися неодноразово та належним чином. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити заяву. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із наявної у матеріалах даної справи довідки, виданої пологовим відділенням Жовтневої центральної районної лікарні 06.05.1981 р. (а.с. 7) вбачається, що [INFO] року у пологовому відділенні цієї лікарні [PERSON], яка проживала [INFO], народила дитину жіночої статі. Судовим розглядом встановлено, що у червні 2017 року заявник по даній справі - [PERSON] зверталася до Корабельного ВДРАЦСу із заявою про державну реєстрацію народження дитини. Однак Корабельний ВДРАЦСу своїм висновком № 602/153-564 від 19.06.2017 р. відмовив [PERSON] у державній реєстрації народження дитини з пропуском строку через відсутність паспорту [PERSON] (а.с. 9). Статтею 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити учасникам справи їхні права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У судовому засіданні заявник [PERSON] пояснювала, що її донька у дитинстві постійно хворіла, зокрема, мала діагноз «вроджений порок серця», на підтвердження чого надала лист з Київського науково-дослідницького інституту серцево-судинної хірургії (а.с. 8), однак медична документація з цього приводу у неї не збереглася. На виконання приписів ч. 2 ст. 294 ЦПК України, з метою з'ясування усіх обставин справи, судом було зроблено декілька запитів щодо отримання інформації. Зокрема, у зв'язку з поясненнями заявника, судом був зроблений запит до ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова» , на який отримана відповідь за № 04-34/3633 від 15.11.2018 р., згідно якої [PERSON] у період з 2008 року по даний час не зверталась за медичною допомогою до цього закладу. Крім цього, судом був зроблений запит до Міської лікарні № 5 Миколаївської міськради (колишня - Жовтнева ЦРЛ), на який була отримана відповідь № 3497 від 15.11.18 р., згідно якої [PERSON] на обліку у цьому закладі не перебувала. Будь-яка медична документація щодо [PERSON] у матеріалах справи відсутня. Також судом був зроблений запит до Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області щодо наявної інформації відносно заявника та [PERSON], на який судом була отримана відповідь за № 16043/53-2018 від 29.11.2018 р. Згідно цієї відповіді, неодноразовим виходом за місцем проживання вказаних осіб за адресою - [ADDRESS], виявилось неможливим встановити осіб, які проживають за цією адресою, час їхнього проживання, а також склад сім'ї. Судовим розглядом також встановлено відсутність актового запису про народження [PERSON], [INFO]. Аналізуючи вищевикладені письмові докази по справі суд прийшов до висновку про відсутність документального підтвердження факту народження у заявника дочки - [PERSON] Крім цього, у своїй заяві заявник, крім встановлення факту народження, також просить зобов'язати Корабельний ВДРАЦСу в актовому записі про народження [PERSON] вказати її батьком [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-20цс15 від 25 лютого 2015 року, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Положеннями пунктів 3,7,9 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надані роз'яснення, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. За положеннями ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Між тим, як пояснила заявник у судовому засіданні, на момент народження у неї дитини, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] При цьому будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт їх спільного проживання, ведення ними спільного господарства до народження дитини та спільне виховання та утримання ними дитини, судовим розглядом також не встановлено. Через відсутність відомостей про [PERSON] суд позбавлений можливості залучити його до участі в справі в якості заінтересованої особи. За таких обставин суд не знаходить передбачених законом підстав для задоволення заяви [PERSON] Інші зібрані по справі докази, зокрема, медичну довідку (а.с. 7) суд знаходить такою, що не є достатнім та переконливим доказом того, що саме заінтересована особа по даній справі - [PERSON] і є тією дитиною, що народилась у заявника по даній справі. Покази допитаних у судовому засіданні свідків - [PERSON] та [PERSON] суд сприймає критично, оскільки вони були неконкретними і тому на думку суду не можуть бути достатніми та беззаперечними доказами, які б підтверджували факт народження [PERSON] та її походження від заявника та [PERSON] На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі у сукупності, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви [PERSON]

Outcome: dismissed