Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся до Кілійського районного суду Одеської області, 25.10.2016 року, із заявою «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу». В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO], помер його батько, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2, 83 га. В процесі реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, заявником було виявлено, що вказане в Державному акту прізвище його батька «[PERSON]», відмінне прізвищу, зазначеному у свідоцтві про право на спадщину за законом, а саме, «[PERSON]». Оскільки дана ситуація позбавляє заявника можливості розпоряджатись його майном, на підставі вищезазначеного просить встановити факт належності, [PERSON], Державного акту на право приватної власності на землю, [NUMBER] від 18.10.2001 року, виданого на підставі рішення виконкому Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 19.07.2001 року № 159, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старотроянівської сільської ради, площею 2, 83 га. Заявник, [PERSON], надав заяву, в якій просив справу розглянути у попередньому судовому засіданні за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої сторони, Відділу Держеокадастру, надав відповідне клопотання про розгляд справи у попередньому судовому засіданні, за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Заявник, [PERSON], народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Кілійським райбюро ЗАГС Одеської області, батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 366. З державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 18.10.2001 року, на підставі рішення виконкому Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 19.07.2001 року № 159, вбачається, що «[PERSON]», передано у власність земельну ділянку площею 2, 83 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 14.02.2003 року, відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON], помер [INFO] в м. Кілія Кілійського району Одеської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.2004 року, [PERSON], успадкував після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO], земельну ділянку, розміром 2, 83 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кілійською міською радою 18.10.2001 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 3172. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області за вих. № К-961/0-913/6-16 від 21.10.2016 року, не передбачено виправлення в Державних актах на землю. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст.294 Цивільного кодексу фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву. Згідно ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved