Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що 15.04.2018 року вдома за адресою: Луганська область, м. Лутугіне, вул.. Некрасова, 33/90, у [PERSON] підвищився і його карета швидкої допомоги забрала до Лутугінської ЦРМБ, де він і помер з діагнозом: набряк тканин головного мозку, геморагічний інфаркт головного мозку з проривом крові в шлуночки. Факт смерті був зафіксований лікарським свідоцтвом про смерть від 15 квітня 2018 року № 248. Вказане лікарське свідоцтво про смерть не визнається дійсним, оскільки згідно з постановою КМУ від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ і здійснення соціальних виплат населення та надання фінансової підтримки окремим підприємством і організаціям Донецької та Луганської областей. Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям» постановлено забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств, організацій, що належить до сфери їх управління, з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Таким чином, оскільки вказане лікарське свідоцтво про смерть, видане м. Лутугіне Луганської області є юридично недійсним в Україні та на його підставі неможливо отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка, то вона не має можливості вчинити низку правочинів, в тому числі отримати свідоцтво про смерть її чоловіка [PERSON], отримати допомогу на поховання тощо. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце народження сел.. Врубівський Лутугінського району Луганської області. Згідно заяви заявник [PERSON] просить справу розглядати без її участі (а.с.4). Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просить вирішити справу на розсуд суду (а.с.28). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 15 квітня 2018 року помер [PERSON], [INFO] внаслідок набряку тканин головного мозку, геморагічного інфаркту головного мозку з проривом крові в шлуночки, у віці 79 років, що підтверджується доданими до заяви лікарським свідоцтвом про смерть № 83 від 16.04.2018 разом з довідкою про причину смерті, свідоцтвом про смерть, виданими на тимчасово окупованій території (а.с. 10,27). Факт шлюбних відносин між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11). Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу\~України та Цивільного кодексу України, Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05 листопада 2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, копія лікарського свідоцтва про смерть разом з довідкою про причину смерті № 83 від 16 квітня 2018 року, свідоцтво про смерть, які були видані в м. Лутугине, не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] помер 15 квітня 2018 року в м. Лутугіне Луганської області підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником.\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved