Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON], [INFO], який до дня смерті проживав та був зареєстрований разом з заявником в одній квартирі в м. Фастові. Після смерті чоловіка заявник своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Фастівської міської нотаріальної контори і визнана такою, що прийняла спадщину. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], увійшло право власності на земельку ділянку площею 0,2510 га, кадастровий номер якої [NUMBER], за місцем розташування [ADDRESS] Даний Державний акт серії [NUMBER] було видано 17.04.1998 року Пришивальницькою сільською радою Фастівського району на ім'я [PERSON], [INFO]. Працівники сільської ради, які виготовляли даний документ, помилково вказали в ньому прізвище її чоловіка як «[PERSON]», хоча правильно було [PERSON] В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги поданої заяви, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Пришивальницької сільської ради Фастівського району в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, щодо заявлених вимог не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 1956 року (а.с.7). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого, тобто заявник [PERSON], що підтверджується витребуваною у державного нотаріуса Фастівської міської нотаріальної конториінформаційною довідкою зі Спадкового реєстру та копією спадкової справи №559/2007 після померлого [INFO] року [PERSON]. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], увійшло право власності на земельку ділянку площею 0,2510 га, кадастровий номер [NUMBER], за місцем розташування [ADDRESS] Київської області. Даний Державний акт зареєстровані в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 167. Дана обставина підтверджується копією Державного акту серії [NUMBER]. Даний Державний акт серії [NUMBER] було видано 17квітня 1998 року Пришивальницькою сільською радою Фастівського району на ім'я [PERSON], [INFO]. Працівниками сільської ради, які виготовляли даний документ, була допущена помилка в прізвищі «[PERSON]», хоча правильно прізвище мого чоловіка було [PERSON].(а.с.8). Крім того, в даному Державному акті допущено виправлення місця проживання спадкодавця [PERSON], а саме: [ADDRESS]» виправили на [ADDRESS]». Відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647, який був чинний на день видачі даного Державного акта «Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються». Не видаються свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі державного акта, зокрема, який містить виправлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до ст. 1218 ЦК України. При зверненні заявника до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що в Державному акті допущено виправлення місця проживання спадкодавця [PERSON] та не вірно вказано прізвище власника. Дана обставина підтверджується копією листа державного нотаріуса Фастівської міської нотаріальної контори від 27.10.2017 року (а.с.9). Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 розділ II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій. Глава 10». Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Той факт, що дійсно прізвище чоловіка заявника «Піраківський» підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О. від 02 лютого 2008 року, копією Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 20 березня 2008 року, копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підверджені певними засобами доказування, не можуть підверджуватись іншими засобами доказування. В даному випадку, суд, враховуючи положення ст. 77 ЦПК України, вважає надані заявником документи письмовими належними і допустимими доказами для встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Метою встановлення даного факту, суд, відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України визначає реалізацію права заявника на спадкування. У відповідності з до ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. На підставі викладеного та

Outcome: approved