Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] в м. Алчевськ, Луганської області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] . чоловік заявниці [PERSON] помер в м. Алчевськ, Луганської області. Але місце смерті є тимчасово окупованою територією, на якій неможливо здійснити реєстрацію факту смерті у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відділом ДРАЦСпо Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті матері заявниці. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання свідоцтва про смерть у відповідності до чинного законодавства України. Заявниця в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила її заяву задовольнити, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи, відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб,виданим 22.11.1976р. Артемівською міською радою Перевальського району Ворошилоградської області, серії [NUMBER] , про що здійснено актовий запис № 81. Внаслідок укладення шлюбу заявниця змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в м. Алчевськ, Луганської області, яка, згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII є тимчасово окупованою територією. Факт смерті [PERSON] підтверджується інформацією, що міститься у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2019р., виданому Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки та Медичним свідоцтвом про смерть № 445, виданим Державним закладом «Луганське Республіканське бюро судово-медичної експертизи» Луганської Народної Республіки, 29.05.2019р. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Водночас, суд зазначає, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу, тому вважає можливим застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН (Консультативний висновок Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року) та ЄСПЛ(«Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001), в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав заявника. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті, що проводиться органом державної реєстрація актів цивільного стану єдокумент встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , про що свідчить рішення № 2522-15.13-04-04 від 23.07.2019р. Заявницею зазначено, що рішення про встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що заява є такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved