Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту добровільного залучення до проведення АТО. В своїй заяві посилається на те, що він добровільно залучався до проведення АТО (займався волонтерською діяльністю) в період з 16.03.2014 і по даний час. Під час чергової поїздки (25.11.2014) в зону АТО з гуманітарним вантажем, потрапив в полон до терористичного угрупування ДНР, де під час «допитів» отримав вогнепальне поранення в голову, в результаті чого отримав III групу інвалідності. Встановлення факту участі в АТО, будучи залученими до волонтерської діяльності є необхідним для отримання статусу інваліда війни на підставі постанови КМУ № 685 від 08.09.2015 року. \~ Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо заяви не має. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положенням частин 1 та 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що під час чергової поїздки в зону АТО з гуманітарним вантажем, яка відбулася 25.11.2014 року, заявника 26.11.2014 року було захоплено в полон (бойовиками ДНР), де він отримав вогнепальне поранення. Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону (ст. 65 Конституції України). Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до частини 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник посилається на те, що встановлення відповідного факту є необхідним з метою отримання статусу інваліда війни. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, зокрема, Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року. Таким чином, з 07 квітня 2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення антитерористичної операції, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим. Як встановлено дослідженими в справі доказами, заявник неодноразово, у період з 16.03.2014 року по даний час (в межах вимог), здійснюючи волонтерську діяльність, виїздив до Донецької та Луганської областей з гуманітарною допомогою, яку доставляв бійцям та цивільному населенню. Пунктом 14 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. При цьому згідно зі ст. 1 Закону України «Про волонтерську діяльність» волонтерська діяльність це добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги. Механізм надання статусу вищезазначеним особам визначений Порядком надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 685. В силу п. 2 зазначеного порядку статус інваліда війни надається, зокрема особам, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції (у тому числі провадили волонтерську діяльність) та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції в період її проведення. (абзац 5). Згідно з п. 2 п.п. 6. зазначеного Порядку для надання статусу інваліда війни особам, зазначеним в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, керівник добровольчого формування, до складу якого входила особа, або командир (начальник) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції, подають у місячний строк з дня надходження відповідної заяви особи або її представника клопотання до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання особи про надання особі статусу інваліда війни разом з документами, що підтверджують її участь в антитерористичній операції. У разі неподання клопотання керівником добровольчого формування, до складу якого входила особа, або командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції, особи, зазначені в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, можуть подати до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання перелічені у підпункті 3 пункту 4 цього Порядку документи без такого клопотання. Підпунктом 4 пункту 4 передбачено, що підставою для надання особам статусу інваліда війни для осіб, зазначених в абзаці шостому пункту 2 цього Порядку є довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності; довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції у разі відсутності зазначеної довідки. Оскільки пунктом 14 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено, чи поширюється дана норма на випадки добровільного залучення особи до участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин аналогію права. Заявник позбавлений можливості надати довідку керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції у зв`язку з ненадходженням документів на залучення [PERSON] до проведення АТО до Штабу АТЦ при СБУ. В той же час факт добровільного залучення заявника до забезпечення проведення антитерористичної операції підтверджується дослідженими судом доказами: довіреністю Таращанської райдержадміністрації та Таращанської районної ради від 26.08.2014 за № 03-04/302, 06-28/1762 на доправлення гуманітарної допомоги, листом заступника начальника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 09.12.2014 року № 33/375/А, пояснюючою підполковника медичної служби [PERSON] , висновком експерта від 13.02.2015 року № 14. Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, а також листі Верховного суду України «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Тому суд вважає за необхідне встановити факт того, що заявник, в період з березня 2014 року по 26 грудня 2014 року (день звільнення з полону) був добровільно залучений до забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі проводив волонтерську діяльність), перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення.

Outcome: approved