Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про оголошення особи померлою, вказавши, що на підставі свідоцтва про право на спадщину є співвласником домоволодіння по [ADDRESS] . Іншим співвласником будинку є її брат [PERSON] . Вона з 1996 р. постійно проживає у будинку, зареєстрована там з 1998 року, доглядає за домоволодінням, утримує його. В будинку проживає разом із сином та чоловіком, однак не може зареєструвати чоловіка через відсутність згоди іншого співвласника. Їй невідомо, де [PERSON] наразі перебуває та чи живий взагалі. У них були нормальні стосунки, вони спілкувалися, підтримували зв`язок, брат виїжджав у 1979 р. на заробітки до м. Москви, звідти вона мала спочатку відомості про нього, до 1994 р. вони періодично телефонували один одному. Ознак з 1994 р. зв`язок між ними перервався, фірма, де він працював, вже не існує. Її чоловік переніс інсульт, тому для оформлення медичної документації потрібно оформити його реєстрацію, тому просить оголосити [PERSON] , [INFO] померлим. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвально проводити за правилами окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] на заявлених вимогах наполягала з підстав, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких мотивів. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право на спадковість за заповітом від 15 грудня 1998 р., власником 2/3 частин домоволодіння [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 7-8 копія свідоцтва, довідки). Згідно тесту заяви, співвласником іншої 1/3 частини домоволодіння є [PERSON] Відповідно до статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку-протягом шести місяців. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Згідно копії довідки Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 03.09.2018 р. [PERSON] зверталася до СКП Довгинцівського ВП КВП ГУНП Дніпропетровської області з приводу розшуку свого брата [PERSON] , [INFO] , однак в ході проведення розшукових заходів місцезнаходження останнього не встановлено (а.с. 7). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року, визнано [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, останнє місце реєстрації: [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 01 січня 1995 року (а.с. 5-6 копія рішення). У відповідності до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. При цьому заявник повинен мати особисту цивільну-правову зацікавленість у зміні правового статусу особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини - матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Так, оголошення [PERSON] померлим, необхідне заявниці для оформлення реєстрації її чоловіка у належній їй частці будинку, оскільки для цього потрібна згода [PERSON] , як співвласника домоволодіння. При таких обставинах суд вважає, що оскільки про [PERSON] немає ніяких відомостей з останнього відомого місця постійного проживання з 1995 року, що підтверджується рішенням суду від 21 грудня 2018 року, тобто більше трьох років, місце його знаходження невідомо, тому є підстави припустити смерть [PERSON] та визнати його померлим. Відповідно до частини третьої статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що відповідно до статті 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі наведеного та

Outcome: approved