Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] , яка і займається її вихованням та утриманням. Разом з ними, за вказаною адресою також проживає і [PERSON] , яка ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Кожного разу, після вживання алкоголю, вона та її бабуся [PERSON] , починаючи з квітня 2019 року потерпають від домашнього насильства з боку [PERSON] , які виражаються в словесних образах, висловлюванні нецензурною лайкою, приниженнях та погрозах фізичною розправою, а також застосування фізичного насильства. Зазначає, що оскільки на даний час немає іншої можливості захиститися від періодичних знущань та насильства її матері, вона змушена звернутися до суду за захистом від кривдника [PERSON] . Заявник в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити, в своїх поясненнях суду зіслалась на обставини, викладені у заяві.. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, будь-яких клопотань про неможливість з`явитись до суду, або про відкладення розгляду справи до суду не надсилала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, з огляду на що, за відсутності заперечень з боку заявниці, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, суд дійшов наступного висновку. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в свою чергу, визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник по справі - [PERSON] є дочкою [PERSON] . Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється бабусею заявниці, що вона разом із онукою [PERSON] та своєю дочкою [PERSON] проживають за адресою : [ADDRESS] . Вказане житло вона орендує і сплачує за нього усі комунальні платежі. ЇЇ дочка - [PERSON] ніде не працює та не має джерела доходу, постійно зловживає алкогольними напоями, після чого вона та її онука потерпають від домашнього насильства з боку [PERSON] , які виражаються в словесних образах, висловлюванні нецензурною лайкою, приниженнях та погрозах фізичною розправою, а також застосування фізичного насильства. Отже, враховуючи, що заявник [PERSON] є дочкою заінтересованої особи - [PERSON] та підпадає під перелік осіб, на яких поширюється дія ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з огляду на наявність доказів вчинення [PERSON] дій, що вищезгаданим Законом визначені як домашнє насильство, свідчень заявниці, а також, постанов суду про притягнення 10 разів заінтересованої особи до адміністративної відповідальності, видачі працівниками поліції термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 20.03. 2020 року та 11.08.2020 року, суд приходить до висновку щодо наявності обґрунтованих ризиків продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, та, як наслідок, наявність необхідності вжиття відповідних заходів реагування шляхом видання щодо неї обмежувального припису. На підставі викладеного,

Outcome: approved