Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, належності документів, в якій просить суд встановити факт приналежності їй договору купівлі-продажу квартири від 26.10.1995, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бикановою І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1512. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.1.1995 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Биконовою І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1512, належить на праві приватно власності квартира, що розташована у [ADDRESS] . При складанні приватним нотаріусом зазначеного договору купівлі-продажу квартири в ньому були допущені помилки, які перешкоджають їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. А саме в договорі купівлі - продажу квартири її прізвище зазначено, як « [PERSON] » та не збігається з зазначеним її призві щем в її паспорті громадянина України, що був виданий їй 17.08.199 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області де її прізвище зазначено як « [PERSON] ». 30.11.2019 року вона звернулася до приватного виконавця Криворізького міського нотаріального округу Биканової І.М. з проханням виправити зазначену помилку, однак остання своїм листом № 353/02-17 від 04.12.2019 повідомила, що у посвідченому договорі купівлі-продажу квартири для встановлення особи використовувався паспорт зразка, який використовувався у Союзі Радянських Соціалістичних Республік, в якому прізвище, ім`я по батькові було написано російською мовою, у зв`язку із чим вона звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 16 січня 2020 року заява була залишена без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків. На підставі розпорядження № 197 від 05 травня 2020 року був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи, яка була розподілена судді Ковтун Н.Г. 15.05.2020 року заявницею надана заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року провадження у справі відкрито. Представник заявниці [PERSON] адвокат Копійко А.А., до суду надав заяву та просив справу розглянути за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Заінтересовані особи: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Биканова Ірина Миколаївна, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії договору купівлі - продажу квартири від 06.10.1995 року посвідченого приватним нотаріусом Бикановою І.М. зареєстрованого в реєстрі за № 1512, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали [PERSON] квартиру, розташованому у [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до паспорту громадянина України виданого 17.08.199 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 3). Згідно листа приватного виконавця Криворізького міського нотаріального округу Биканової І.М. від 04.12.2019 року за № 353/02-17 встановлено, що [PERSON] 30.11.2019 року звернулася з заявою про внесення змін до договору на що остання надала повідомила, що у посвідченому договорі купівлі-продажу квартири для встановлення особи використовувався паспорт зразка, який використовувався у Союзі Радянських Соціалістичних Республік, в якому прізвище, ім`я по батькові було написано російською мовою (а.с. 8). Допущення помилки в зазначенні прізвища заявниці в Договорі купівлі продажу квартири перешкоджає заявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, тому виникла потреба у встановленні факту належності правовстановлюючого документу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», від 31.03.1995 № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири від 26.10.1995, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бикановою І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1512. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved