Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Заявник [PERSON], звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON], який народився 25 травня 2014 року у місті Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна, батьками якої є матір - [PERSON] [INFO], уродженка міста Севастополь Автономна Республіка Крим, громадянка України, батько - [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України. На обґрунтування заяви зазначив, що він звернувся до Лебединського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області для проведення державної реєстрації народження дитини, але йому було відмовлено оскільки ним, для підтвердження факту народження дитини був пред'явлений документ, виданий на території, де органи державної реєстрації України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин для проведення державної реєстрації народження дитини заявнику необхідно встановити факт народження у судовому порядку. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги в повному обсязі, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій не заперечує проти задоволення вимог [PERSON], просить провести розгляд справи у її відсутності. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їх представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Встановлено, що 17 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 329. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-АС № 027997 (а.с. 13). 25 травня 2014 року в м. Севастополь Автономної Республіки Крим народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серія І-АС № 059407, що видане відділом ДРАЦС Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі 19.06.2014 року (а.с. 14). У вказаному свідоцтві зазначено, що батьки мають громадянство Російської Федерації. 27 лютого 2016 року відділом ЗАГС Гагарінського району міста Севастополя Управління запису актів громадянського стану міста Севастополя І-КМ № 539025 (а.с. 15) було видано свідоцтво про народження [PERSON], однак вона видане російською мовою і в ньому зазначене місце народження «м. Севастополь, Російська Федерація». Факт народження [PERSON] хлопчика 25 травня 2014 року стверджується випискою з карти розвитку новонародженого № 964 (а.с. 16). Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі народженої [PERSON] 25 травня 2014 року, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної реєстрації України тимчасово, не здійснюють свої повноваження, що стверджується відмовою від 06.11.2018 року № 927/15.8-20 (а.с. 17). Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіка Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Мінохорони здоровя від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 , що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Мінохорони здоровя від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого Постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Мінохорони здоровя від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Отримані медичне свідоцтво про народження за формою затвердженою Міністерством охорони здоровя та соціального розвитку Російської Федерації та свідоцтво про народження не можуть бути використані для реєстрації дитини на території України. Таким чином, можливості зареєструвати народження своєї дитини на підставі зазначених документів у заявниці немає, оскільки вони видані установами, які знаходиться на тимчасово окупованій території України та є недійсними згідно чинного законодавства України. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до ст. 23 Сімейного Кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Крім того, факт того, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] стверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], які є бабусею та дідусем [PERSON]. Бабуся [PERSON], пояснила, що вона їздила до Севастополя, коли народився внук. Встановлення факту народження дитини заявнику необхідне для реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про народження дитини. З огляду на викладене, враховуючи, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження своєї дитини, суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved