Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка, на обґрунтування якої вказала, що 03.04.2017 року у місті Донецьку помер її чоловік [PERSON], факт смерті якого підтверджується медичною довідкою про причину смерті від 03.04.2017 року № 23 та свідоцтвом про смерть № 063125 від 4 квітня 2017 року, виданими на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки свідоцтво про смерть, видане на окупованій території, не створює будь-яких правових наслідків, заявник звернулася до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть, де отримала відмову з розясненням порядку звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та повязуючи встановлення факту смерті з необхідністю отримання свідоцтва про смерть державного зразка, заявник просить суд встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], який помер 03.04.2017 року в м.Донецьку. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення заявника, свідків та надавши оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку про задоволення вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується її паспортом громадянина України. Відповідно до довідки УСЗН Мирноградської міської ради № [NUMBER] заявник перебуває на обліку в УСЗН м.Мирнограда як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем перебування якої значиться м.Мирноград, вул.Степна, б.61 (а.с.7). Чоловік заявника [PERSON], [INFO], з яким заявник перебувала в шлюбі з 11.07.1981 року, також жив і був зареєстрованим за адресою: [INFO] і як, і заявник, перебував на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради, як внутрішньо переміщена особа. 3 квітня 2017 року [PERSON] помер на непідконтрольній українській владі території в м.Донецьк та був похований в с.Орлівка Ясинуватського району Донецької області. На підтвердження смерті чоловіка заявником надані довідка, видана Комунальним закладом «Центральна міська клінічна лікарня №20 м.Донецька, та свідоцтво про смерть, видане Київським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька, згідно яких [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], помер 03.04.2017 року в місті Донецьк у віці 59 років. Причиною його смерті є ракова інтоксикація, центральний рак правої легені. Зазначені документи видані невизнаними державою Україна органами. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів м.Донецька тимчасово призупинено, заявник, відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Оскільки на підтвердження факту смерті [PERSON] заявником подано документи, які відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Згідно письмової відповіді Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 20.04.2017 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті чоловіка їй було відмовлено в звязку з відсутністю в неї належних документів на підтвердження вказаного факту і розяснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку. Факт смерті [PERSON], який мав місце 03.04.2017 року в м.Донецьк, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях заявника, так і в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON], які суду пояснили, що вони особисто знали [PERSON], який до війни проживав з дружиною в м.Донецьку, а потім був змушений залишити свою домівку і переїхати до м.Мирнограда. В березні 2017року [PERSON] раптово захворів, а 3 квітня 2017року, перебуваючи в м.Донецьку, куди він поїхав, щоб наглянути за квартирою, помер. Поховали [PERSON] в с.Орлівка Ясинуватського району Донецької області, звідки родом його дружина заявник [PERSON] Згідно відомостей Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25.04.2017 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Відповідно до п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Даючи оцінку допустимості таким письмовим доказам, як лікарське свідоцтво, свідоцтво про смерть, видані установами, розташованими на території не підконтрольній Українській владі, на які в ході судового розгляду посилалася заявник, суд з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, виходячи з ключових інтересів заявника, з метою повного і всебічного зясування обставин справи, як виняток, приймає до уваги інформацію з цих документів і оцінює її в сукупності та взаємозвязку з іншими доказами. Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не повязуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за можливе з метою захисту інтересів заявника його заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved