Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, на обґрунтування якої вказала, що 13 січня 2017 року в м. Севастополі Автономної Республіки Крим вона народила дитину чоловічої статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про її народження, виданим центром охорони здоровя матері та дитини м.Севастополя. 11 липня 2017року вона звернулася до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження українського зразка, надавши відділу вказаний документ, однак в здійсненні державної реєстрації народження дитини їй було відмовлено на тій підставі, що цей документ видано неповноважним органом і розяснено право звернення до суду для встановлення факту народження. Зазначаючи на вказані обставини, заявниця просить суд встановити факт народження нею сина, який народився 13 січня 2017 року в м. Севастополі Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала і суду пояснила, що влітку 2016року вона разом зі своїм майбутнім чоловіком [PERSON] поїхала до його батьків, які проживають в [INFO], де 22.07.2016року уклали шлюб, а 13.01.2017року в них народився син. На початку липня вони прибули в м.Мирноград, де вона постійно проживає, і вирішили отримати свідоцтво про народження дитини українського зразка, у звязку з чим вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте в видачі свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено, так як медичне свідоцтво про народження дитини, яке мало б бути прийнято до уваги для реєстрації народження дитини, не відповідає вимогам національного законодавства, що змусило її звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. З огляду на це заявник просить суд встановити факт народження нею дитини чоловічої статі, яка народилася 13 січня 2017року на тимчасово окупованій території в м.Севастополі АРК. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Вислухавши пояснення заявника, свідків та дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.144 Сімейного Кодексу України, п. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини дитина, яка з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, повинна бути зареєстрована одразу ж після народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини згідно ч.4 ст. 13 цього закону та п.2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 є медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу або висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за встановленою формою. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону є рішення суду про встановлення факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України. Як встановлено судом, заявник є громадянкою України, зареєстрована в [INFO], м-р «Молодіжний»[ADDRESS]. З наданої нею суду обмінної карти вбачається, що вона, будучи вагітною, перебувала на обліку в медичній установі м.Севастополя, де 13.01.2017року 0 12.35 год. народила 11 липня 2017року заявник звернулася до відділу РАЦС з приводу реєстрації народження сина. На підтвердження народження дитини заявницею надано медичне свідоцтво про народження дитини, видане центром охорони здоровя матері та дитини м.Севастополя Автономної Республіки Крим, згідно якого заявник [PERSON] 13.01.2017 року о 12.35 год. у пологовому відділенні народила свою першу дитину - хлопчика вагою 3400 г. і була виписана з відділення на третій день після пологів в задовільному стані. 04 травня 2017року відділом записів актів цивільного стану Нахимовського району м.Севастополя було видано свідоцтво про народження дитини [PERSON], який народився 13.01.2017року в м.Севастополь та батьками якого згідно зазначеного свідоцтва є заявниця [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Саме з цих підстав заявнику було відмовлено в реєстрації дитини Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, куди вона звернулася 11.07.2017 року. Отже, єдиним законним способом отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Підставою для одержання такого документу, відповідно до ч. 2 ст.259 ЦПК, є рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність доказів, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. В якості доказів щодо певної обставини суд може брати до уваги, в тому числі, показання свідків, з огляду на що суд приймає в якості доказів факту народження дитини [PERSON] показання свідків [PERSON] матері заявника і [PERSON] батька дитини, які суду підтвердили, що 13 січня 2017року в м.Севастополі Автономної Республіки Так як протягом тривалого часу після народження дитини заявник з чоловіком ще перебували в Севастополі, вони були змушені зареєструвати дитину за місцем свого проживання в Нахимовському відділі ЗАЦС. Оскільки на законодавчому рівні встановлено, що документи або рішення, видані на тимчасово окупованій території органами, створеними не у законний спосіб, є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, надані заявником суду медичне свідоцтво про народження дитини, видане 03 лютого 2017 року центром охорони здоровя матері та дитини м.Севастополя Автономної Республіки Крим, та свідоцтво про народження дитини від 04.05.2017року, видане відділом записів актів цивільного стану Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАГС м.Севастополя АРК, не можуть бути визнані належними доказами. Разом з тим, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, виходячи з ключових інтересів дитини та її батьків, а також інших близьких родичів, відомості, викладені у них, суд може оцінити їх у сукупності та взаємозвязку з іншими доказами, які дозволяють суду вважати вимоги заявника доведеними. Сукупність досліджених і оцінених судом доказів свідчать про доведеність вимог заявника про те, що саме нею, громадянкою України, 13 січня 2017року на території Автономної Республіки Крим в м.Севастополі при перших пологах була народжена дитина чоловічої статі, з огляду на що її заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану відповідно до п.5 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» провадить відповідний запис на підставі рішення суду, в якому згідно ч. ч. 3, 4 ст. 257-1 ЦПК України мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Оскільки судом встановлено, що заявник [PERSON], 08.02.1992року народження, 13 січня 2017 року в м.Севастополь АРК народила дитину чоловічої статі, в актовому записі про народження дитини вона має бути записана матірю цієї дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved