Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що з метою оформлення пенсії за віком він звернувся до Мангушського ОУПФ України Донецької області з пакетом документів, однак було виявлено, що є розбіжності в написанні його по батькові в трудовій книжці, а саме спочатку його по батькові було записано російською мовою як «[PERSON]», яке в подальшому було виправлено на «[PERSON]», але за паспортними даними його по батькові зазначено вірно як «[PERSON]». На теперішній час, в зв'язку з розбіжністю написання його по батькові в трудовій книжці з даними паспорту він не має змоги оформити пенсію, а тому він вимушений звертатися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Внести зміни в трудову книжку він не має можливості, оскільки підприємства, які вносили невірні записи на теперішній час ліквідовані. В зв'язку з чим просить встановити факт належності йому [PERSON], [INFO], трудової книжки № [NUMBER] заповненої 01.09.1974 року на ім'я «[PERSON]» з виправленням по батькові на «[PERSON]», а також архівної довідки № 12 від 18.12.2018 року виданої трудовим архівом Нікольського району Донецької області. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 29.12.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Крім цього, під час розгляду справи ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 01.02.2019 року, яка не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, в задоволенні клопотання заявника про виклик свідків було відмовлено. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Також суду пояснив, що в паспорті його по батькові вказано вірно як «[PERSON]», а в трудовій книжці № [NUMBER] заповненої 01.09.1974 року його по батькові на російський мові було помилково вказано як «[PERSON]» та в подальшому виправлено на «[PERSON]», що також не є вірним. На теперішній час, після досягнення ним пенсійного віку, він не має змоги оформити пенсію за віком, оскільки є розбіжність в написані його по батькові в трудовій книжці та паспорті, що в свою чергу пенсійному фонду не дає підстав вважати що саме він займався трудовою діяльністю в певний період часу з 1974 року. В позасудовому порядку він позбавлений можливості усунути зазначені розбіжності в документах, а саме виправити відповідні помилки в трудовій книжці, оскільки підприємства, які вносили записи в трудові книжки, вже не існують, як і їх правонаступники. Представник заінтересованої особи: Мангушського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області - [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез'явившегося представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявника, розглянувши письмову заяву представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно військового квитка серії [NUMBER] від 09.11.1977 року, вкладишу до трудової книжки серії [NUMBER] та паспорту по батькові заявника значиться як «[PERSON]». Відповідно до трудової книжки № [NUMBER] заповненої 01.09.1974 року по батькові заявника вказано російською мовою як «[PERSON]», яке виправлено на «[PERSON]». Згідно архівної довідки Трудового архіву Нікольського району Донецької області № 12 від 18.12.2018 року виданої [PERSON] в наказах з кадрових питань (особового складу) директора радгоспа «Мариупольский» (так у документах) по батькові заявника значиться і як «[PERSON]» і як «[PERSON]». Відповідно положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України узаяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою. Таким чином, враховуючи, що заявнику необхідно встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу для оформлення пенсії за віком, іншим шляхом він позбавлений можливості виправити запис у трудовій книжці, а також враховуючи, що заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, суд вважає, що є достатньо підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документу в якому по батькові заявника не збігається з його паспортними даними, а тому необхідно встановити, що трудова книжка заповнена 01.09.1974 року, видана на ім'я «[PERSON]» з виправленнями в по батькові на «[PERSON]» належить саме заявнику [PERSON], задовольнивши заяву саме в цій частині. Щодо вимоги заявника про встановлення факту належності архівної довідки, то вона задоволенню не підлягає, оскільки заявником дана вимога жодним чином не мотивована, та ним не зазначено з якою метою необхідно встановити даний факт, та яке саме юридичне значення він має для заявника, а тому на думку суду заявником не доведено, що факт, який він просить встановити створює для нього будь-які юридичні наслідки, т.б. має для нього юридичне значення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на часткове задоволення вимог заявника, суд не повертає сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial