Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з заявою про встановлення фактів смерті, заінтересована особа Покровський міський ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в смт Зуївка м. Харцизька Донецької області помер батько заявниці [PERSON] , [INFO] , уродженець селища Зуївка міста Харцизька Донецької області та [INFO] в смт Зуївка м. Харцизька Донецької області померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Б-Улатанівка Славутського району Хмельницької області. Заявниця при зверненні до Покровського міського ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, для реєстрації смерті батьків отримала відмову у проведенні державної реєстрації смертей, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даною заявою. Встановлення факту смерті батьків заявнику необхідно для державної реєстрації смертей державним органом влади на території України та подальшого отримання законних свідоцтв про смерть з внесенням їх до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала при зверненні до суду заяву про розгляд заяви про встановлення фактів смерті у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Покровського міського ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений. Від начальника відділу надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення фактів смерті підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта заявника. (а.с.5) На підставі\~копії свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 21.03.1960\~року (а.с.8)\~та копії\~свідоцтва про\~укладення шлюбу\~серії [NUMBER] \~від 21.10.1988\~року (а.с.8), які надані заявником, встановлені родинні відносини між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів. (а.с.6,7) Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 47 від 25 березня 2016 року та оригіналу довідки про причину смерті №47 від 25 березня 2016 року, які видані лікарем Центральної міської лікарні м. Харцизька, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт Зуївка м. Харцизька Донецької області ДНР, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця із гіпертензією. (а.с.11,13) Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 9 від 27 лютого 2017 року та оригіналу довідки про причину смерті №9 від 27 лютого 2017 року, які видані лікарем Центральної міської лікарні м. Харцизька, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у смт Зуївка м. Харцизька Донецької області ДНР, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця із гіпертензією. (а.с.12,14) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженець смт Зуївка міста Харцизька Донецької області, [INFO] помер в смт Зуївка м. Харцизьк Донецької області, про що Харцизьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР складено актовий запис №274 від 01 квітня 2016 року. (а.с.9) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Б-Улатанівка Славутського району Хмельницької області, [INFO] померла в смт Зуївка м. Харцизьк Донецької області, про що відділом Харцизьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР складено актовий запис №209 від 01 березня 2017 року. (а.с.10) Вищевказані досліджені документи, а саме оригінали довідок про причину смерті, копії лікарських свідоцтв про смерть та копії свідоцтв про смерть - видані органами та закладами м. Харцизька, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. Факт смерті та захоронення також підтверджують довідки про поховання [PERSON] та [PERSON] ,\~які видані\~Зуївською селищною\~адміністрацією ДНР\~та фотознімки\~з місця\~поховання.\~(а.с.9,10,17,18) З відмов у проведенні державної реєстрації смертей, наданих начальником Покровського міського ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області №16.20-5-359 від 26.12.2019 року та №16.20-5-360 від 26.12.2019 року вбачається, що у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , було відмовлено, так як заявником пред`явлено документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». (а.с.15,16) Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даючи оцінку допустимості лікарським свідоцтвам про смерть та довідкам про причину смерті, копії свідоцтвам про смерть, які видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ст. 19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказані документи не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини\~ (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», будь-який акт, виданий у зв`язку з діяльністю збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України, щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, органом реєстрації, лікарняним закладом), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факти смертей та дають суду підстави для задоволення заяви. Встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації смерт батьків державним органом влади на території України та подальшого отримання законних свідоцтв про смерть з внесенням їх до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та для безперешкодного використання свідоцтв про смерть, які будуть створювати правові наслідки. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення фактів смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення фактів смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтва про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Outcome: approved