Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту набуття інвалідності з дитинства, вказавши, що був народжений з вадами зору та має статус інваліда з дитинства по зору. Після смерті матері він звернувся до заінтересованої особи щодо призначення пенсії по втраті годувальника, однак отримав відмову, оскільки пенсія призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, діти годувальника, в тому числі які стали інвалідами до досягнення 18 років. Однак на численні запити надати відповідь стосовно визнання його інвалідом до 18 років неможливо у зв'язку з відсутністю медичної справи та документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку. Просить суд встановити факт, згідно якого визнати, що він набув інвалідність по зору з дитинства, тобто до досягнення ним 18-річного віку. В судове засідання сторони не з'явилися, представник заявника [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності її та заявника, на заявлених вимогах наполягала, просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надав суду відгук про слухання справи за відсутності представника, заперечень проти заявлених вимог не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.10 ). Згідно частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року, (далі - Закон № 1058-IV) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону. Пунктом 2 частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Відповідно до Постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно п. 30 вказаного порядку передбачений перелік документів, необхідний для призначення пенсії, які повинні бути подані в оригіналах, так і копіях, засвідчених у загальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Серед переліку документів, які необхідно подати передбачена довідка МСЕК про настання інвалідної до 18 річного віку. При зверненні заявника до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо призначення пенсії по втраті годувальника, отримав повідомлення від 18.05.2017 р. № 10744/02/11, відповідно до якого згідно ст. 36 Закону № 1058-IV, пенсія призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Відповідно до матеріалів пенсійної справи [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, як інвалід з дитинства по зору з 22.09.1975 р. (дата настання інвалідності 16.09.1975 р.) Так як вперше група інвалідності встановлена після 18 років, то для призначення пенсії по втраті годувальника необхідно надати висновок МСЕК, в якому повинно бути зазначено, що по медичним документам заявник міг бути визнаний дитиною-інвалідом до 18 років. Оскільки відповідно до наданих відповідей медичних закладів визначити право на призначення пенсії по втраті годувальника не має законних підстав, тому 16 вересня 2016 року управлінням було винесено рішення паро відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника (а.с.12). Відповідно до п. 14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, причинний зв'язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку. Зі змісту ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема, групу інвалідності, її причину і час настання. В порядку п. 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 03.12.2009 року №1317, метою проведення медико-соціальної експертизи є виявлення, зокрема, причини, часу настання, групи інвалідності, а відповідно до п. 11 цього Положення групу інвалідності, причину і час її настання визначають міські, міжрайонні, районні комісії. Разом з тим, Криворізьким південним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області неодноразово направлялися запити до КЗ міської лікарні № 1 та КЗ «Обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи» ДОР щодо надання відповідно довідки, однак надати відповіді стосовно визнання інвалідом до 18 років неможливо, в зв'язку з відсутністю медичної справи на МСЕК (останнє свідоцтво хворого відбулося в м. Черкаси). З інформації, що міститься в листах з КЗ «Черкаський обласний центр МСЕ Черкаської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, вбачається, що встановити інвалідність до 18 років не має можливості через відсутність документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку. Однак заслуговує на увагу суду наявна в матеріалах справи довідка № 446 від 12.02.2009 р., видана Управлінням Пенсійного фонду (а.с.8) про те, що в матеріалах пенсійної справи [PERSON] міститься витяг із акту огляду у МСЕК до довідки сер. ВТЭ-31 № 062818, група інвалідності - друга, причина інвалідності - інвалід з дитинства по зору, інвалідність встановлена на строк з 13.09.1990 р. по довічно. Крім того, за відомостями Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» від 21.08.2015 р. № 607, [PERSON] дійсно мав медичні показання, що дають права на отримання допомоги на дитину-інваліда з дитинства, строком до досягнення 16-літнього віку, за розділом: ураження і захворювання ока (як стійке незворотнє та невиліковне вроджене і набуте ураження органу зору» (а.с.9). Факт отримання інвалідності заявником до 18 років підтверджується також його посвідченням та не спростовано заінтересованою особою. Відповідно до положень статті 315 ЦПК України та пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту інвалідності з дитинства [PERSON] необхідно для оформлення документів на отримання пенсії по втраті годувальника. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставина, на яку посилається заявник, як на підставу для задоволення позову, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту настання захворювання у віці до 18 років, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення заявленого факту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved