Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2008 року він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України Сумської області як пенсіонер за вислугою років. З грудня 2020 року йому припинено виплату пенсії, у зв`язку з встановленням розбіжностей у документах, що містяться у матеріалах пенсійної справи, а саме у трудовій книжці його ім`я значиться як « [PERSON] », тоді як правильним є « [PERSON] ». Крім того, з метою підтвердження стажу роботи в органах прокуратури Сумської області у періоди з жовтня 1993 року по січень 2013 року він отримав довідки про доходи та довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, видані на підставі особових рахунків за 1993 - 2013 роки та з`ясував, що у них також допущена аналогічна помилка в назві його імені і з цих підстав вказані довідки не можуть бути враховані для підтвердження його стажу роботи в органах прокуратури. Тому заявник просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - трудової книжки, заповненої 10 січня 1976 року російською мовою, на ім`я [PERSON] , [INFO], а також встановити факт належності йому особових рахунків за 1993 - 2013 р. р., оформлених на ім`я [PERSON] , які зберігаються у Сумській обласній прокуратурі. Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, в письмових поясненнях зазначив, що в електронній пенсійній справі заявника містяться копії паспорта та ідентифікаційного номера (РНОКПП), які видані на ім`я « [PERSON] ». Зазначене представник УПФУ просить прийняти до уваги при ухваленні рішення та розглянути справу у його відсутності. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, показав, що в прокуратурі Сумської області він став працювати з 1994 року і на той час [PERSON] працював в прокуратурі Великописарівського району Сумської області. З 2000 року він став працювати в прокуратурі Лебединського району, а заявник з 2005 року, де працював по день звільнення. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, показав, що знає його по роботі в юридичному відділі Управління сільського господарства Великописарівської РДА. Потім він став працювати в прокуратурі Великописарівського району Сумської області, а з 2005 року призначений на посаду помічника прокурора Лебединського району. У зв`язку з тим, що його ім`я « [PERSON] » мало польське походження і було не поширене на цій території України, то його усі називали на ім`я « [PERSON] », але добре знали що він є саме « [PERSON] ». Після звільнення з органів прокуратури з виходом на пенсію до часу розгляду даної справи в суді заявник ніде не працював. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява обґрунтована і підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, як пенсіонер за вислугою років. Заявник зазначає, що в його документах, що містяться у матеріалах пенсійної справи, є розбіжності в написанні його імені, а саме в трудовій книжці від 10.01.1976 року його ім`я значиться як « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Великописарівським РВ УМВС України в Сумській області 07.05.1997 року, мається запис імені « [PERSON] ». Крім цього, [PERSON] отримав у Сумській обласній прокуратуру довідки про доходи від 11.12.2020 року № 21-989вих-20; № 21-990вих-20; № 21-991вих-20 (а.с. 24, 25, 26) та довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, від 13.03.2020 року № 18-375вих20 (а.с. 27), видані на підставі особових рахунків за 1993 - 2013 роки, з яких вбачається, що вони містять аналогічні неточності в імені заявника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] . Зазначені розбіжності змусили його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що факт, який просить встановити заявник, доводиться належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, добутими в ході судового розгляду. Так, з показів свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] працював в прокуратурі Великописарівського району Сумської області, а з 2005 року став працювати в прокуратурі Лебединського району і такі покази відповідають записам в трудовій книжці, заповненій 10 січня 1976 року російською мовою, на ім`я [PERSON] , [INFO], (а.с. 5). При цьому свідок [PERSON] показав, що всі добре знали, що правильне ім`я [PERSON] є «[PERSON]». Крім цього, даний факт стверджується й наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 23), паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 2-3), реєстраційним номером облікової картки платника податків (а.с. 4) та дипломом [NUMBER] від 24.04.1983 року про закінчення [PERSON] . Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського (а.с. 8), з яких вбачається, що ім`я заявника правильним є - « [PERSON] ». Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, у повному обсязі.

Outcome: approved