Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що він в період з 1975 року по 1985 рік працював у колгоспі ім. Леніна, с. Садове, Лозівського району, Харківської області. На даний час заявник звернувся до Лозівського обєднаного УПФУ Харківської області з заявою про оформлення пенсії та йому було запропоновано надати довідку для підтвердження нарахування заробітної плати та підтвердження трудового стажу. Заявник отримав архівні довідки № 01-801 та № 01-802 від 13.10.2017 року, видані КУ «Лозівський районний трудовий архів» Лозівської районної ради Харківської області, де його прізвище та імя вказано вірно, але на російській мові, а по батькові зазначено скорочено, а саме «[PERSON] Ник.», в звязку з чим Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області позбавлено можливості провести нарахування пенсії за віком. А тому заявник по справі просить встановити факт належності йому вищевказаних архівних довідок, виданих КУ «Лозівський районний трудовий архів» Лозівської районної ради Харківської області. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозівського обєднаного УПФУ Харківської області в судове засідання не зявилася, але надала суду пояснення в яких просила розглянути справу за відсутності представника та надіслати рішення суду по справі на адресу управління. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Як вбачається з матеріалів справи, заявник в період з 1975 року по 1985 рік працював в колгоспі імені Леніна с. Садове, Лозівського району, Харківської області. На даний час заявник звернувся до Лозівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про нарахування йому пенсії, але при цьому йому було необхідно підтвердити стаж роботи та нарахування заробітної плати за вищевказаний період, в звязку з чим йому було запропоновано надати довідки з архіву для підтвердження трудового стажу та отримання заробітної плати. Заявник отримав та надав довідку № 01-801 від 13 жовтня 2017 року про наявність трудового стажу та довідку № 01-802 від 13 жовтня 2017 року про нарахування заробітної плати, видані Комунальною установою «Лозівський районний трудовий архів» Лозівської районної ради Харківської області. Але в вищевказаних довідках його прізвище та імя зазначено на російській мові, а по-батькові значиться скорочено, а саме [PERSON] Ник., замість правильного прізвища, імя та по-батькові [PERSON]. Вказані помилки не дають можливості робітникам Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії. Як вбачається з паспорта серії МН № 209685, виданого Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 27 вересня 2001 року прізвище, імя та по-батькові заявника по справі значиться на українській мові, як [PERSON], а на російській мові [PERSON]. Крім цього факт належності заявнику вищевказаних архівних довідок підтверджується трудовою книжкою, виписаною 23.05.1987 року на імя [PERSON]. В інших документах заявника, а саме в картці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про народження, його прізвище, імя та по-батькові також значиться, як «Білик Іван Миколайович». З заяви вбачається, що заявнику не буде враховуватися у повному обсязі його стаж роботи та нарахована заробітна плата при призначенні пенсії у звязку з тим, що в архівних довідках його прізвище, імя та по батькові зазначено зі скороченнями та російською мовою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме проведення нарахування пенсії. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved