Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Заявник\~ звернувся до суду\~ з вказаною заявою, в якій просив встановити факт\~ смерті його матері [PERSON], [INFO], яка померла 19 липня 2017 року в м. Донецьк. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 19 липня 2017 року в м. Донецьк померла його мати, [PERSON], [INFO], громадянин України. Оскільки вказаний населений пункт розташований на території не підконтрольній Україні [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері, через що вимушений звернутися до суду.\~ В судове засідання заявник надав \~заяву\~\~про розгляд справи у\~його відсутність\~\~та просив \~ заяву задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа \~Олександрівський районний у м. Запоріжжі\~\~ відділ державної реєстрації\~ актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області\~ надала\~\~ заяву\~\~про розгляд справи у відсутність її представника\~ , не навівши будь-яких заперечень на доводи заявника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії VI-УР № 1280638 матірю заявника, [PERSON], [INFO] [PERSON], а батьком- Горностаєв [PERSON] (а.с. 18). Згідно свідоцтва про народження виданого Донецьким міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Донецькій області від 23 вересня 2017 року (повторне), 03 квітня 1938 року народилась [PERSON] (а.с. 15) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 грудня 1982 року ( повторне) серії II-НО № 441078, [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про шлюб виданого відділом РАЦС Київського району м. Донецька від 10 квітня 1990 року серії V-НО № 446179 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини «Москаленко» (а.с. 17). Згідно копії паспорта серії ВС № 788411, виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась 03 квітня 1938 року (а.с.4). Отже, матірю заявника є [PERSON], [INFO]. 19 липня 2017 року в м. Донецьк померла [PERSON], 03 квітня1938 року народження, про що довідка про причину смерті від 19 липня 2017 року, яка видана КУ «Центр первинної санітарної допомоги № 1 м. Донецьк » № 418, та свідоцтво про смерть від 19 липня 2017 року, яке видане на тимчасово окупованій території\~ органами РАЦС (а.с. 5, 10). Також, судом встановлено, що заявник є громадянином України (а.с. 6-8), та [PERSON], [INFO], також була громадянином України (а.с. 4). Таким чином, видане органами на території м. Донецьк свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянина України [PERSON], [INFO], що створює перешкоди [PERSON], який позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері та реалізувати свої спадкові права. Заявник звернувся до Олександрівського\~ районного\~ у м. Запоріжжі\~\~ відділу державної реєстрації\~ актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, але йому була надана відмова у проведенні державної реєстрації смерті матері. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно до ч. 1, 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею 9 ч.2,3,4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що орган який видав відповідне свідоцтво про смерть знаходися на тимчасово окупованій території, і зараз не функціонує, а тому заявник позбавлений можливості до нього звернутись. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Отже, оскільки заявник [PERSON] не має можливості надати для реєстрації смерті його матері [PERSON], [INFO], документи, передбачені законодавством України, з метою захисту його законних прав та інтересів, як громадянина України, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 19 липня 2017 року м. Донецьк.

Outcome: approved