Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, згідно якої просить встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON], [INFO], на території України за станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи особа була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення свідків [PERSON] М та [PERSON], суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту проживання на території України підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], народився 22 грудня 1951 року в місті Одеса. 02.09.2015 року заявник звернувся до Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області Приморський районний відділ із заявою про документування паспортом громадянина України. 02.10.2015 року надана відповідь , в якій було зазначено, що в ході перевірки особу [PERSON] було встановлено, але не встановлено належність до громадянства України . Відповідно до п. 100 п. п. 1 Постанови Кабінету Міністрів № 745 від 26.10.2016 року в оформлені паспорту громадянина України вперше відмовлено, оскільки перевіркою не встановлено моє місце реєстрації на 1991 рік, а тому мені було порекомендовано звернутися до суду щодо підтвердження факту постійного проживання в Україні на момент 24 серпня 1991 р., або на момент 13 листопада 1991 року. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В період із 24 квітня 1980 по 21 жовтня 1983 року [PERSON] проживав та був прописаний (зареєстрований) за адресою: м. Одеса, Чорноморське шосе, З, кв. 33 за місцем постійного проживання його матері - [PERSON], [INFO]. Із 02 листопада 1983 по 05 квітня 1984 року заявник працював, був прописаний та перебував на військовому обліку у селищі Комсомольський Первомайського району Томської області, після чого виїхав до м. Одеси. У грудні 1988 року заявник поступив на роботу маляром-штукатуром до будівельно-монтажного управління № 1 (БМУ № 1) м. Одеси, у звязку з чим був тимчасово, на 1 рік, прописаний у гуртожитку БМУ № 1 на Тираспольському шосе, 21 у м. Одесі, а також прийнятий на військовий облік до Іллічівського РВК м. Одеси. У 1989 році заявник звільнився з БМУ № 1 (при цьому з гуртожитку не виписувався та з військового обліку не знімався) та поступив на роботу маляром-штукатуром до СПМК № 14 у смт. Таїрово Овідіопольського району Одеської області. Також у заявник зазначив, що у період із 1988 до 2010 року він постійно без реєстрації проживав у м. Одесі за адресою: вул. Софї Перовської, буд. № 28 (приватний будинок) у свого товариша по роботі [PERSON] та період із 1984 року до теперішнього часу ніколи не виїжджав за межі України та постійно проживав у м. Одесі за вказаними адресами Оскільки заявником був втрачений паспорт радянського зразка, трудова книжка та свідоцтво про народження на його імя, через це він не зміг своєчасно оформити паспорт громадянина України та на даний час не має належних документів, які б підтверджували його особу. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. З Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч.2\~ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно п. 5 ч. 2ст. 234\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно [PERSON] для отримання паспорта громадянина України. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника, а також свідків [PERSON] М та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні, та підтвердили, що [PERSON] з 1988 року та постійно проживав на території України до теперішнього часу. Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Outcome: approved