Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що заявнику на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Бохоницької сільської ради від 27.12.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0038 га, для гаражного будівництва на території Бохоницької сільської ради та видано державний акт на право приватної власності. За тривалий проміжок часу вказаний державний акт було втрачено, що підтверджується повідомленням в засоби масової інформації. В зв`язку з веденням з 2013 року нової системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно заявник звернулась до відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі і їй було надано належним чином засвідчену копію державного акту. Звернувши увагу, що в державному акті нечітко видно дату його видачі (місяць та рік) нею також було замовлено належним чином засвідчений витяг з книги реєстрації державних актів. Надалі заявник звернулась до проектної організації для розроблення технічної документації на вказану земельну ділянку щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вказана організація подала документи до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Проте, державним реєстратором було прийнято рішення від 02.10.2019 року №РВ-050163762019, яким було відмовлено у внесенні відомостей у зв`язку з тим, що відомості в державному акті різняться з відомостями вказаними в електронному документі. Звернувшись за консультацією до кадастрових реєстраторів заявнику було роз`яснено, що в державному акті нечітко зазначено цифрою місяць (чи то лютий, чи то липень) та рік (чи то 1996, чи то 1998) видачі державного акту, тоді як в книзі реєстрації державних актів зазначено дату реєстрації 27.02.1996 року, однак знову ж таки чітко не видно місяць видачі. Однак, з послідовності записів вбачається, що це лютий 1996 року, проте рекомендовано заявнику звернутись до суду для встановлення даного факту. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення заявника до суду з данною заявою, в якій просила встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВН на земельну ділянку, площею 0,0038 га, для гаражного будівництва, що знаходиться в товаристві власників гаражів [ADDRESS] , зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю 27.02.1996 року за №20 та виданий [PERSON] 27.02.1996 року. Представник заявника [PERSON] - адвокат Путілін Є.В. до судового засідання не з`явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій областіза довіреністю Тиховський М.О. до судового засідання не з`явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду при вирішенні даної заяви. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявнику на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Бохоницької сільської Ради народних депутатів від 27.12.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0038 га, в межах згідно з планом, розташовану на території Бохоницької сільської ради для гаражного будівництва та видано державний акт на право приватної власності. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20 (а.с.11). Зі змісту заяви та оголошення в газеті RIA від 27.11.2019 року вбачається, що заявником було втрачено зазначений державний акт (а.с.26). У зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на земельну ділянку заявник звернулась до відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі і їй було надано належним чином засвідчену копію державного акту (а.с.11), а також належним чином засвідчений витяг з книги реєстрації державних актів на право приватної власності на земельні ділянки на території Бохоницької сільської ради для гаражного будівництва за 1995-2002 року (а.с.12). В послідуючому, у 2019 році заявник звернулась до Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру для розроблення технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] для подальшої державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку з присвоєнням останній кадастрового номера. Вказана організація розробила та подала всю необхідну інформацію до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру (а.с.5-10, 15-23). Проте, державним кадастровим реєстратором відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області було прийнято рішення від 02.10.2019 року №РВ-050163762019, яким було відмовлено у внесенні відомостей у зв`язку з тим, що відомості в державному акті різняться з відомостями вказаними в електронному документі (а.с.24). Так, дійсно, з матеріалів справи вбачається, що в державному акті нечітко зазначено цифрою місяць (чи то лютий, чи то липень) та рік (чи то 1996, чи то 1998) видачі державного акту, тоді як в книзі реєстрації державних актів зазначено дату реєстрації 27.02.1996 року, однак знову ж таки чітко не видно місяць видачі. Однак, з послідовності записів вбачається, що державний акт був виданий заявнику саме у лютому 1996 року. Зі змісту частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Так, свого часу Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд звертає увагу, що в даний час у зв`язку зі зміною меж міста Вінниці земельна ділянка, належна заявнику, знаходиться у межах міста Вінниці за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 09.09.2019 року №05-00-010-44793 (а.с.21), а також довідкою ТВГ «Поляна» вих.№12 від 08.09.2019 року (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що будь-якого спору щодо зазначеної вище земельної ділянки між заявником та заінтересованою особою не має, право власності заявника на вказану земельну ділянку ніким не оспорюється, однак неякісні записи в державному акті та книзі реєстрації не дають можливість здійснити реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі, а встановити вказаний факт в іншому, а ніж судовому порядку, є не можливим. Тому, єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява заявника підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved