Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Заявник звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Свою заяву обґрунтовує тим, що він є дідом народженого хлопчика [PERSON], між донькою заявника - матірю дитини [PERSON] та батьком дитини [PERSON] було зареєстровано шлюб 23.11.2013 року. [PERSON] перебуваючи у Центральній міській клінічній лікарні №6 міста Донецька народила 07 листопада 2016 року хлопчика, про що було видано медичне свідоцтво про народження №1367 від 09.11.2016 року. Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено в реєстрації дитини з причини недійсності документів, виданих органами розташованими на тимчасово окупованій території. Заявник просить суд встановити факт народження його онука 07 листопада 2016 року, хлопчика [PERSON], на тимчасово окупованій території в місті Донецьк Донецької області. Мати [PERSON], [INFO], громадянка України. Батько [PERSON], [INFO], громадянин України. Заявник в судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав викладених в заяві, просив допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту народження дитини заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матірю заявника та відповідно прабабусею народженої дитини. Показала суду, що декілька разів їздила до родини [PERSON] у місто Донецьк, де бачила [PERSON] вагітною, а пізніше бачила і новонародженого хлопчика. Свідку відомо, що [PERSON] народила хлопчика 07 листопада 2016 року у місті Донецьку, якого назвали Тіхон. Свідок [PERSON] пояснив, що є батьком заявника та чоловіком свідка [PERSON] Показав суду, що народженого хлопчика особисто не бачив, про народження останнього дізнався зі слів дружини [PERSON] Свідку відомо, що [PERSON] народила хлопчика 07 листопада 2016 року у місті Донецьку. Судом встановлено, що заявник є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІІІ-НО №271887 від 12 квітня 1990 року, виданого відділом ЗАГС Куйбишевського райвиконкому міста Донецька. На даний час у заявника з донькою різні прізвища, оскільки остання після укладення шлюбу з [PERSON] змінила дівоче прізвище «Козлітіна» на шлюбне прізвище «Зосимова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №337188 від 23 листопада 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с. 23, 24). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №337188 від 23 листопада 2013, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 листопада 2013 року (а.с. 24). Відповідно до обмінної картки [PERSON] стала на облік як вагітна 26.04.2016 року і перебувала на 11 тижні вагітності, в подальшому неодноразово проходила медичні обстеження такі як ультразвукове дослідження плоду (а.с. 25-30). Як вбачається з інформації з медичного свідоцтва про народження №1367 від 09 листопада 2016 року [PERSON] 07 листопада 2016 року народила хлопчика у місті Донецьку (а.с. 31-32). Заявнику було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію народження дитини з підстав недійсності наданих заявницею документів для реєстрації (а.с. 33). Суд, дослідивши пояснення заявника та свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, і приймаючи вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З абз. 1 ч. 1 ст. 2571 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною третьою ст. 2571 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з ч. 4 ст. 2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються недійсними. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії,\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Медичне свідоцтво про народження, надане заявником для державної реєстрації факту народження дитини, не може визнаватися належним документом з підстав його складання установою, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, але вказана в ньому інформація береться судом до уваги в частині, що підтверджується заявниками та поясненнями свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Пунктом першим Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» встановлено, що визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк, Донецької області, є тимчасово окупованою територією незаконним збройними формуваннями терористичних організацій та військами Російської Федерації. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Суд вважає за можливе встановити факт народження 07 листопада 2016 року [PERSON] хлопчика [PERSON], на тимчасово окупованій території в місті Донецьку Донецької області, батьком якого є [PERSON]. На підставі викладеного, Конституції України, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області»,

Outcome: approved