Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Заявник [PERSON] просив суд встановити факт батьківства померлого [PERSON] відносно нього. В обґрунтування заяви посилається на те, що в свідоцтві про його народження запис про батька відсутній. Його батьком був [PERSON], а матір'ю [PERSON], але батьки до та після його народження, -[INFO], - спочатку проживали разом без реєстрації шлюбу. Шлюб батьками був зареєстрований 28 серпня 1959 року. При житті [PERSON] визнавав його своїм сином, опікувався та виховував, не ухилявся від виконання батьківських обов'язків. Батько [PERSON] помер [INFO], він його поховав. Після його смерті залишилося спадкове майно, але оформити його на себе через нотаріальну контору він позбавлений можливості, оскільки батьки при його народженні між собою не перебували в шлюбі. Просить суд встановити факт батьківства померлого [PERSON] відносно нього, тому що він дійсно є його рідним сином. Заінтересована особа -Попівська сільська рада Миргородського району свого представника до суду не направила, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] (а.с.9) відкрилася спадщина на належне йому майно. В свідоцтві про народження заявника в графі «батько» запис відсутній, а матір'ю зазначена [PERSON](а.с.6). 28 серпня 1959 року між матір'ю заявника [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.7). Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Той факт, що померлий [PERSON] визнавав своє батьківство відносно заявника, підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснювали, що живуть в с. Попівка, були особисто знайомі з [PERSON], який за життя називав заявника сином. Заявник опікувався [PERSON], доглядав його до смерті та поховав. Інших дітей у [PERSON] не було. Зазначені показання свідків є послідовними, узгодженими, відповідають іншим доказам та матеріалам справи. З довідки Попівської сільської ради Миргородського району вбачається, що на момент смерті [PERSON] [INFO] з нею були зареєстровані на проживали: чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.11). З довідки Попівської сільської ради Миргородського району вбачається, що на момент смерті [PERSON] [INFO] з ним був зареєстрованим та проживав син [PERSON] (а.с.12). Суд приходить до переконання, що зазначені докази доводять факт батьківства [PERSON] щодо заявника, оскільки вони свідчать про те, що той від народження сина визнавав себе його батьком, та доводять об'єктивність пояснень заявника про те, що його батьки проживали однією сім'єю. У достовірності зазначених доказів сумніву немає. Будь-яких доказів, які б спростовували доводи заявника та показання зазначених свідків не надано, не містять їх і матеріали справи. Оцінюючи надані заявником докази у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно визнавав себе за життя батьком заявника, брав участь у його вихованні та утриманні разом з матір'ю дитини, з якою проживав однією сім'єю та вів спільне господарство. Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення.

Outcome: approved