Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою (а.с.1-3), яку згодом уточнив в частині зазначення свого РНОКПП (а.с.20-23), якою просить встановити факт належності йому сертифікату на земельну частку (пай) серії РН №722239 від 08.11.2006 року розміром 3.0 в умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31.10.2006 року № 1139/А-06, розташованої на території с. Кам`янка Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Заявник в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином (а.с.18), надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.25). Заінтересована особа Саф`янівська\~сільська рада\~Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином (а.с.17). Подала заяву про розгляд справи у відсутність представника згідно з вимогами чинного законодавства, та повідомила про відсутність заперечень щодо вимог заявника [PERSON] (а.с.24). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що\~ заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Заявник народився [INFO] в с. Василівка Болградського району Одеської області (а.с.5) і іменувався цим прізвищем від народження на російській мові « [PERSON] ».\~ В\~ паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Болградським\~ РВ ГУМВС України в Одеській області від 12.10.2011 року, дійсно зазначено прізвище, ім`я та по-батькові заявника українською мовою « [PERSON] » (а.с.5). Названим паспортом заявник користується і на даний час, який підтверджує його особу. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2021 року по справі №2-3720-2006 визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП «Прогрес» розміром 3.0 умовних кадастрових га на території Кам`янської сільської ради. Зобов`язано Ізмаїльську райдержадміністрацію видати [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.11). З копії тесту розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації № 1139/А-06 від 31.10.2006 року «Про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Кам`янської сільської ради згідно рішення суду» (а.с.7) слідує, що: - визнати право на земельну частку (пай) за громадянином України [PERSON] по КСП «Прогрес» на території Кам`янської сільської ради згідно рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області № 2-3720-2006 від 19 вересня 2006р. - видати громадянину України [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка. - надати земельну ділянку гр. Кімінчижи 1.1, в розмірі земельної частки (паю) 3,00 умовних кадастрових га на території Кам`янської сільської ради. У сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії РН №722239, виданого заявнику 08.11.2006 року на підставі рішення Ізмаїльської районної державної адміністрації № 1139/А-06 від 31.10.2006 року щодо земельної ділянки розміром 3.00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості, що знаходиться на території с.Кам`янка Ізмаїльського району Одеської області, прізвище, ім`я та по-батькові власника зазначено: « [PERSON] » (а.с.6). Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 29.09.2021 року за №895 видано довідку гр. [PERSON] про те, що на території с.Кам`янка дійсно йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КПС «Прогрес» розміром 3.00 га, сертифікат виданий 08.11.2006 року серії РН № 722239 (а.с.8). Відповідно до довідки Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 816 від 03.09.2021 року, щодо виправлення помилки прізвища з « [PERSON] » на правильне « [PERSON] » в сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 08.11.2006 року серії РН № 722239 роз`яснено, що Кам`янська сільська рада яка видала цей документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - внесення змін до вказаних документів не допускають. У зв`язку з чим запропоновано звернутися до суду з позовом про встановлення факту належності сертифікату (а.с.9). Листом Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № К-582-81-06 від 27.10.2014 року на заяву [PERSON] було роз`яснено, що сертифікат серії РН №722239 виданий без порушень законодавства. Для вирішення в подальшому питань, пов`язаних з прізвищем заявника, довідка № 1462 від 09.10.2014 року, видана Болградським районним сектором головного управління ДМС України в Одеській області, є невід`ємною частиною зазначеного сертифікату (а.с.10). Як вбачається з довідки ТОВ «Альянс-Агро» (с. Кам`янка) № 162 від 24.09.2019 року, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , належить земельний пай площею 3.00 га, який ТОВ «Альянс-Агро» орендує. Згідно договору оренди землі у 2018 році отримано дохід із земельного паю у розмірі 3000.00 гривень (а.с.13). Болградським районним сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомлено 09.10.2014 року, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Василівка Болградського району Одеської області 12.10.2011 року отримав паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 12.10.2011 року Болградським РВ ГУ МВС України в Одеській області у зв`язку з уточненням прізвища з української мови « [PERSON] » (а.с.12). Таким чином, вбачається факт належності сертифікату серії РН №722239 заявнику [PERSON] . Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Встановлення факту належності заявнику вищеназваного сертифікату на право на земельну частку (пай) потрібно для оформлення і отримання кадастрового номеру на земельну ділянку, та подальшого підтвердження права власності на земельну ділянку та можливості розпорядження цим майном. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved