Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій вказує, що [INFO], у селищі Талове, Сорокинського району, Луганської області, Україна, помер її чоловік - [PERSON], [INFO], про що 08 січня 2017 року їй було видано лікарське свідоцтво про смерть №1 (а. с. 12). При зверненні до органу реєстрації актів цивільного стану, який знаходиться на підконтрольній Українській владі території з метою реєстрації смерті її чоловіка у встановленому законом порядку, їй було відмовлено у проведенні вказаної дії оскільки нею не надано документу, встановленого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5. Таким чином видане лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], є недійсним. Просить суд встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], у селищі Талове, Сорокинського району, Луганської області, внаслідок захворювання - хроничної серцевої недостатньості, дифузного кардіосклерозу. Заявник [PERSON], у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві просить суд розглянути справу у її відсутність (а. с. 16). Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та вирішити справу на розсуд суду(а. с. 18). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного: [INFO] у у селищі Талове, Сорокинського району, Луганської області, Україна, помер [PERSON], про що медичним закладом, який знаходиться на території селища Талове, Луганської області, Україна, 08 січня 2018 року, заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть № 1 (а. с. 12). Те, що заявник є дружиною померлому [PERSON], підтверджується копією паспорту [PERSON] (а.с. 5), свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 7). Листом від 19.01.2018 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області (а.с. 19), заявнику було відмовлено у реєстрації смерті її чоловіка, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті нею не надано документу, встановленого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року. Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області, зокрема селище Талове, Луганської області, Україна. Згідно «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, селище Талове, Луганської області, Україна, входить до вказаного переліку. Згідно ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 п.5 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть №1 (а.с.12). від 08 січня 2019 року [PERSON] не створює правових наслідків, але в той же час воно містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Факт смерті чоловіка заявника також підтверджується свідоцтвом про смерть ([NUMBER]) (а.с.11), довідкою про причину смерті №1 (а.с.12) та наданими фотокартками з могили [PERSON] (а.с.14-15). Встановлення факту смерті [PERSON], необхідно заявнику для реалізації прав на спадщину за законом. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] помер [INFO] у селищі Талове, Сорокинського району, Луганської області, Україна, підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та його представником.

Outcome: approved