Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх позовних вимог, заявник посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка на день смерті проживала в с.Соснівка Іванківського району Київської області. [PERSON] на праві особистої приватної власності мала земельну ділянку, розміром 4,7070 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла заявник - [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори (спадкова справа № 290/2019). Заінтересована особа, [PERSON] , чоловік спадкодавці, а батько заявника, спадщину не приймав, на спадкове майно не претендує. Інших спадкоємців не має. При зверненні заявника до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявник отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки Державний акт серії Р3 № 328118 на земельну ділянку розміром 4,7070 га не належить спадкодавці (розбіжність у написанні імені « [PERSON] » та « [PERSON] »). Так, дійсно, у правовстановлюючому документі, а саме: в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 328118 значиться власником земельної ділянки [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавця та свідоцтві про народження заявника, в графі «мати» зазначено - [PERSON] . На думку заявника, вказана помилка у написані імені спадкодавці виникла через неуважність посадової особи органу, який видавав правовстановлюючий документ. Встановлення юридичного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вона змушена звертатися до суду із даною заявою. В підготовчому судовому засіданні заявник підтримала свої позовні вимоги, з наведених підстав, зазначених у заяві та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Заінтересована особа, [PERSON] в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] . Пояснив суду, що його дружиною була [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працювала соціальним працівником в с. Соснівка Іванківського району. Мати заявника знала як [PERSON] . В селі її називали « [PERSON] ». Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працювала листоношею в селі Соснівка і знала спадкодавцю, як [PERSON] . Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу, свідків, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, враховуючи визнання позову заінтересованою особою, приходить до висновку про задоволення заяви як обгрунтованої доказами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Згідно вимог п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник надав суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавці [PERSON] , померлої [INFO] ; копію свідоцтва про своє народження, відповідно до якого в графі мати зазначено « [PERSON] ». Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.11.2019 року, спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] прийняла [PERSON] , заявою від 09 липня 2019 рокую [PERSON] від спадщини відмовився заявою від 09 липня 2019 року. Інших спадкоємців не має (спадкова справа № 290/2019). Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.11.2019 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розміром 4,7070 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області, що належала [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки не встановлено належність документу померлій (розбіжність імені « [PERSON] » та « [PERSON] »). Судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 328118, розміром 4,7070 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім`я - [PERSON] . Отже, маються підстави для задоволення заяви в повному обсязі. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (п.7 ст. 294 ЦПК України). На підставі наведеного,

Outcome: approved