Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

\~ Заявник [PERSON] звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №012691, виданого 19 березня 2002 року, на підставі розпорядження Розівської районної державної адміністрації Запорізької області від 13 березня 2002 року за № 84, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 85, який було видано на прізвище «Королевського Констянтина Васильовича». В обґрунтування заяви зазначив, що 19 березня 2002 року, на підставі державного акту серії ІІ-ЗП №012691 на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Розівської райдержадміністрації від 13 березня 2002 року №84, заявник [PERSON], отримав у приватну власність земельну ділянку площею 9,06 гектарів, що розташована на території Пролетарської (зараз Новозлатопільська) сільради для ведення сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №85. При написанні вказаного державного акту було допущено помилку, а саме вказано, що державний акт видано на ім`я [PERSON], однак за паспортом українською мовою ім`я заявника пишеться «Костянтин», російською «Константин». При зверненні до Розівської держадміністрації Запорізької області 19 січня 2018 року стосовно внесення змін до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, 25 січня 2018 року Розівська райдержадміністрація повідомила, що не має можливості задовольнити заяву у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень. У зв`язку з тим, що зазначена помилка у державному акті перешкоджає заявнику вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки заявник має намір передати земельну ділянку в оренду, а також неможливості досудового врегулювання, [PERSON] вимушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту. Відповідно до ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 15.02.2018 року дану заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. В звязку із усуненням заявником недоліків заяви, згідно із ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2018 року провадження до справі відкрито та призначено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 06 березня 2018 року. В підготовче судове засідання 06 березня 2018 року заявник не зявився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с. 17), надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, наведених у заяві, просив заяву задовольнити (а.с. 7). Представник заінтересованої особи Розівської районної державної адміністрації Запорізької області в підготовче судове засідання 06 березня 2018 року також не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує (а.с. 18-19). Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи Розівської районної державної адміністрації Запорізької області. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм\~ належну правову оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 19 березня 2002 року на підставі державного акту серії ІІ-ЗП №012691 на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Розівської райдержадміністрації від 13 березня 2002 року №84, [PERSON], отримав у приватну власність земельну ділянку площею 9,06 гектарів, що розташована на території Пролетарської (зараз Новозлатопільська) сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №85 (а.с.4.) Як зазначено в вищенаведеному державному акті, він виданий громадянину «Королевському Констянтину Васильовичу». Відповідно до паспорту заявника його ПІБ зазначено: «Королевський Костянтин Васильович», що підтверджується паспортом громадянина України серії СВ № 938546 (а.с.3). Згідно із реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ПІБ заявника зазначено «Королевський Костянтин Васильович» ( а.с. 3 зворотній бік). Вищенаведені розбіжності у документах є очевидною опискою, які не можуть бути належним чином виправлені без звернення до суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.\~\~\~\~ Як вбачається з листа Розівської районної державної адміністрації Запорізької області № 1810138 від 25 січня 2018 року, внесення змін у Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №012691, виданого на імя [PERSON], неможливе в звязку із відсутністю у районних державних адміністрацій відповідних повноважень ( а.с. 5). Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №012691, допущена помилка у написанні імені заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON], [INFO], Державного акту серії ІІ-ЗП №012691 на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Розівської районної державної адміністрації Запорізької області від 13 березня 2002 року №84 на імя [PERSON], має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні його імені у правовстановлюючому документі, позбавляє його можливості вільно розпоряджатися своїм майно, а саме оформлення договору оренди земельної ділянки. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved