Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 23 жовтня 2015 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики №821 від 26 серпня 2016 року підопічний психічно хворіє з 2002 року. За час перебування у закладі його поведінка переважно неадекватна. Орієнтований правильно в особі та місці, грубо в часі. Мовний контакт малопродуктивний, на поставлені запитання відповідає однослівно, часто неправильно. Мислення з елементами паралогіки сповільнене за темпом. Фон настрою знижений, емоційно лабільний, сплощений, веде себе відокремлено. Має часткову залежність від сторонніх осіб в самообслуговуванні. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 12 жовтня 2015 року на підставі путівки Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації № 44 [PERSON], [INFO], направлено на влаштування до Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату, де його відповідно до наказу № 358 з 23 жовтня 2015 року зараховано на повне державне утримання (а. с. 3, 4). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом дитинства безтерміново (група інвалідності третя), має часткову залежність від сторонніх осіб в самообслуговуванні та потребує лікування в окуліста та психіатра, що стверджується довідкою серії 7-66 КА №0333288, а також медико-соціальною характеристикою № 822 від 26 серпня 2016 року (а. с. 5, 6). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 228 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 10 листопада 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 20-23). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved