Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Заявник в особі представника адвоката [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON], який помер 04.9.2018 року, відносно дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог, заявником зазначено, що з 1989 року [PERSON] проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] Івановичем.23.01.1992 року в них народилась дочка [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] після укладення шлюбу) [PERSON]. Батько [PERSON] визнав доньку заявницю по справі, але у звязку з особистими обставинами (на той час відносно нього тривало досудове слідство) не мав часу та можливості звернутись до органів ВРАЦС за реєстрацією свого батьківства відносно дочки. У звязку з даною обставиною мати заявниці самостійно звернулась до органів ВРАЦС стосовно реєстрації факту народження дочки і в свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені відповідно до ч.1\~ ст. 135 СК України - зі слів матері. Батьком заявниці вказано «Вітченко Миколу Івановича», тобто прізвище заявниці «Вітченко» як в матері, а імя та по батькові вказане - біологічного батька. Але не дивлячись на це всім було відомо, що насправді батьком заявниці був [PERSON]. Коли заявниці виповнилося 8 місяців, її батька було засуджено до позбавлення волі за вбивство. Під час відбування покарання в місцях позбавлення волі (понад шість років), батько заявниці не переставав писати листи, надсилав листівки з привітанням на день народження, Новий рік тощо. Коли заявниці виповнилося 7 років батько повернувся з вязниці, і відразу приїхав до них з мамою в с. Семенівку Пологівського району Запорізької області. Однією сімєю сторони прожили близько шести місяців. Згодом відносини між батьками заявниці зіпсувались, і батько зібравши свої речі виїхав до м. Енергодар. Після цього звязок між сторонами було практично втрачено. Заявниця по справі знала, що в неї є батько і памятала його, він та його мати - бабуся заявниці [PERSON] інколи телефонували її матері цікавився життям заявниці. 04.09.2018 року батько заявниці [PERSON] помер. Заявниця про смерть батька дізналась від колишньої співмешканки батька [PERSON], лише 09.09.2018 року, тобто на наступний день після його поховання, і відразу приїхала до м. Енергодар на кладовище до батька. Після смерті батька заявниці відкрилася спадщина, у вигляді квартири, яка належала померлому на підставі договору дарування від 04.12.2012 року, який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу [PERSON], та відповідно до якого, квартиру за адресою: [ADDRESS] - йому подарувала його мати [PERSON]. Інших спадкоємців окрім заявниці та матері померлого немає, спір про право відсутній. На дату звернення до суду заявниця фактично вступила в управління спадковим майном разом з бабусею проживає в даній квартирі батька, сплачує квартплату, комунальні платежі, займається доглядом бабусі. Але для звернення до нотаріуса за відкриттям спадкової справи заявниці необхідно встановити факт батьківства померлого відносно неї. Заявник та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON], яка є матірю заявниці, проти задоволення заяви не заперечувала, та у судовому засіданні пояснила, що з [PERSON], батьком заявниці вона познайомилася у м. Запоріжжя, де вона працювала на заводі та вони почали зустрічатися. Мешкали разом, часто їздили до її матері. Згодом вони почали мешкати однією сімєю без реєстрації шлюбу у її матері в селі. Микола побився із сусідом та його увязнили на 7 років. Коли він відбував покарання, то писав їй листи та цікавився дитиною, а вона надсилала йому фото дитини. Микола не зміг записати себе батьком дитини, оскільки він на той час вже відбував покарання. За 3 дні до пологів, він приїхав до пологового будинку, привіз коляску, великий торт та квіти. Після відбуття покарання, [PERSON] прийшов до своєї матері у м. Енергодар та написав їй листа. Вона запропонувала йому проживати у її бабусі у м. Запоріжжя, та він погодився. Але прожили вони разом 3 місяці, та у 2000 році, після того, як [PERSON] побив її, вони розсталися. Після цього випадку, вона не знала де [PERSON], та що з ним. Заінтересована особа [PERSON], яка є матірю померлого [PERSON], надала письмову заяву, в якій просила справу слухати без її участі, вимоги своєї онуки про визнання батьківства підтримує, просить їх задовольнити (а.с.92). Заінтересована особа приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу [PERSON], причини неявки не повідомила. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що мешкала із [PERSON] разом без реєстрації шлюбу, до його смерті. Познайомилися вони у 2009 році. Він завжди згадував свою сімю, доньку [PERSON]. Два роки тому, вона відшукала [PERSON] у соціальній мережі та зробила її фото. [PERSON] завжди ходив з її фото та всім розповідав про онуків. Після смерті [PERSON] вона одразу написала у соціальній мережі його донці [PERSON], але вона пізно вийшла на звязок. Інших дітей у [PERSON] не було. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що [PERSON], прізвища вона його не знає, був її сусідом. Про його доньку [PERSON], вона дізналася від самого [PERSON], коли він побачив її з онуками, то сказав, що також має онуків. Марина мешкає у їхньому підїзді з бабусею та дітьми з осені 2018 року. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що була сусідкою [PERSON], завжди з ним спілкувалася. Одного разу до неї приїхали онуки, та він побачивши їх, сказав, що також має доньку та онуків, але з матірю доньки, вони шлюб не зареєстрували. Марину стала зустрічати у підїзді після похорон [PERSON]. Коли їхала з нею у ліфті, вона сказала, що є донькою [PERSON]. Марина мешкає у їхньому підїзді з бабусею та дітьми з осені 2018 року. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що є подругою [PERSON], та зазначила, що побачила її перший раз з [PERSON] у листопаді 1989 року. Вони проживали разом у селі. Вона дізналася про вагітність [PERSON] від [PERSON], коли та була на 3 місяці вагітності. Вони з [PERSON] дуже хотіли дітей. Після народження дитини, [PERSON] проживала у селі з матірю, батько дитини зявлявся та купував деякі речі. Після відбування покарання, [PERSON] став мешкати з [PERSON] та дитину визнавав. Проте прожили вони не довго, та він поїхав з села. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 1989 року проживала із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. 23.01.1992 року [PERSON] народила доньку [PERSON] (а.с.6) заявницю по справі, яка після укладення шлюбу 14.08.2010 року змінила прізвище з «Вітченко» на «Троценко» (а.с.13). У звязку з тим, що після народження дитини, її батько [PERSON] відбував покарання та не мав можливості зареєструвати своє батьківство відносно доньки, тому інформацію про батька дитини в актовий запис про народження внесено зі слів матері у відповідності до ч. 1\~ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.12, 12 зворот.). Хоча [PERSON] та [PERSON] і не зареєстрували шлюб, а згодом взагалі припинили стосунки, [PERSON] та його сімя визнавали [PERSON], та вважали її його донькою, що підтверджується відповідними листами, в яких до [PERSON], звертаються та називають її «донька» та «онука» (а.с.91). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] мала стосунки з [PERSON] та народила від нього дитину, а свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] за життя визнавав [PERSON], називав її донькою, а її дітей онуками. \~ \~ \~ \~Крім того, в матеріалах справи наявний експертний висновок від 07.03.2019 року про біологічну спорідненість, відповідно до якого був проведений генетичний аналіз з метою визначення того, чи являється [PERSON] біологічною бабусею [PERSON]. Згідно з даним висновком, вірогідність спорідненості складає 98,7887% (а.с.89). [PERSON] 04.09.2018 року помер (а.с.7). Після його смерті серед його рідних лишились тільки мати - [PERSON], яка визнає заявницю своєю онукою. Відповідно до ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293\~ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст. 135 СК України. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. При цьому враховується дата народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 року, факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір'ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. Згідно ч.3 ст.128\~СК України\~позов про визнання батьківства може бути пред'явлений самою дитиною, яка досягла повноліття. Статтею 130 СК України\~передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1\~ст.135 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В п. 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та задовольняє вимоги заявника. На підставі викладеного і

Outcome: approved