Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

заявник звернувся до суду з зазначеною заявою в порядку окремого провадження. В обґрунтування заяви вказує, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] 8 років за адресою: вул. Кущівська буд. 157 м. Новомосковськ, Дніпропетровська області. Заявник та [PERSON] мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного доглядали один за одним. 10 липня 2017 року померла [PERSON]. Коли [PERSON] померла заявник поховав її, оплатив усі ритуальні послуги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку, що розташована м. Новомосковськ по вул. Кущівська буд. 157. Спадкоємцем за законом першої третьої черги після смерті [PERSON] немає. Заявник фактично прийняв спадщину. Для оформлення вищезазначеної спадщини звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після, але в нотаріальній конторі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частину будинку, оскільки заявником не надані документи, які є доказом родинних відносин між заявником та спадкодавцем, про що видано відповідну відмову. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити. Вказав, що крім того в правовстановлюючих документах на спадкове майно містяться відмінності в прізвищі власника, що не дає можливості належним чином реалізувати спадкові права. Вказала на неможливість підтвердження факту іншим шляхом. В наступному надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Пояснення не надав. Під час відкриття провадження вирішено питання про витребування спадкової справи, отриманої судом 29 березня 2018 року. В судовому засіданні 02 квітня 2018 року задоволено клопотання про виклик свідків, проведено допит свідків [PERSON] [PERSON] У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 28 червня 1977 року [PERSON], яка проживала за адресою: м. Новомосковськ. вул. Дзержинського, 157 придбала у власність 1/2 частину жилого, саманного будинку, загальна площа 20,3 кв.м. та надвірні побудови, що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ. вул. Дзержинського, 157 /а.с.10-11/. Договір дарування посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за № 2109 та перехід права власності зареєстрований в Новомосковському міському БТІ 29 червня 1977 року. 02 вересня 2008 року [PERSON] набув у власність від [PERSON] 1/2 частину жилого будинку, загальна площа якого становила 21,3 кв.м., жилою 19,3 кв.м. та надвірні побудови, що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ, вул. Дзержинського, 157. Право власності зареєстровано 24 вересня 2008 року /а.с.13, 14/. З 29 травня 2010 року заявник зареєстрований у вказаному будинку /а.с.6-7/. 10 липня 2017 року [PERSON], [INFO], померла. З довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 655 від 18 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживав по вул. Кущівська (Дзержинського), 157 разом з [PERSON] по день смерті 10 липня 2017 року та вів спільне господарство /а.с.15/. З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що 23 листопада 2017 року заявником подано заяву про прийняття спадщини після [PERSON] за законом. 16 січня 2018 року нотаріусом заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомлено те, що заявником не надано доказів на підтвердження родинного звязку, наявність відмінності між прізвищем та іменем спадкодавця та прізвищем та іменем особи, вказаним у правовстановлюючому документі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] кожен окремо показали, що з 2008 - 2010 року неодноразово перебували у гостях у заявника та [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Дзержинського, 157. Бачили, що заявник піклується про [PERSON], проживає із нею в одному будинку, доглядає її, придбає продукти харчування, одяг, відноситься до неї, як до матері або до бабусі. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність невизнаних інтересів заявника, які не визнаються нотаріусом на не дають змоги заявнику реалізувати належним чином свої спадкові права. Вирішуючи заяву суд виходить з наступного. Відповідно до чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт того, що Договір дарування на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON] підтверджується тим, що решта анкетних даних [PERSON] в договорі, а саме: по батькові, місце проживання, співпадають з анкетними даними [PERSON], вказаними у свідоцтві про смерть. Таким чином вбачається наявність розбіжностей у імені та прізвищі особи, щодо якої видано Договір дарування та свідоцтвом про смерть, а саме замість вірного імені «Єфросинія» та прізвища «Киричек» у правовстановлюючому документі вказано «Ефросиня» та «Кірічок», що не відповідає дійсному імені та по батькові особи, яка набула право власності. Означена невідповідність перешкоджає заявнику в реалізації права на спадкування, не може бути усунена іншим чином, ніж шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Право заявника не визнається заінтересованою особою, та не має інших правових шляхів для усунення розбіжностей в силу вимог законодавства та усунення яких необхідне для належної реалізації права власності. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Вирішуючи питання щодо встановлення факту проживання однією сімєю не менш, як пять років до часу відкриття спадщини суд виходить з наступного. У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому свідки показали та підтвердили факт спільного проживання заявника та померлої у термін, що перевищує п`ять років та вказали на обставини, які дають можливість суду стверджувати про те, що заявник та померлий були за час життя [PERSON] пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки один щодо одного. Крім того, факт спільного проживання у термін, що перевищує п`ять років підтверджується також і наданою суду довідкою органу місцевого самоврядування. Постанова Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає розяснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] не менше пяти років до часу відкриття спадщини, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець прийняв спадщину після смерті спадкодавця та встановлення означеного факту необхідне заявнику для реалізації спадкових прав. З огляду на викладене, зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved