Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30 липня 1980 року, виданого на імя «Мондика Олексія Богдановича». Обґрунтовує заяву тим, що у вказаному свідоцтві допущено помилку у написанні його імені, а саме «Олексій», замість «Олександр». У звязку з цим у нього виникла потреба звернутися із заявою про встановлення факту належності йому зазначеного свідоцтва. У судове засідання заявник [PERSON] подав заяву, згідно з якою заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі, розглянувши справу в його відсутності. Представник заінтересованої особи Мишковицької сільської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду, до суду не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заявника та заінтересованої особи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: За паспортом громадянина України серії МС600907, виданим Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 10 грудня 1999 року, прізвище, імя та по батькові заявника записано «Мондик Олександр Богданович». Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 09 червня 1998 року державною податковою адміністрацією України, прізвище, імя та по батькові заявника зазначено [PERSON]. 04 липня 1973 року [PERSON], [INFO] видано трудову книжку. Запис його прізвища, імя та по батькові у трудовій книжчі вчинено російською мовою «Мондык Алексей Богданович». При цьому, в трудовій книжці міститься запис посадової особи інспектора з кадрів [PERSON] про те, що імя Алексей змінено на [PERSON] згідно паспорта громадянина України серії МС №6000907, виданого 10 грудня 1999 року Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30 липня 1980 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Мишковичі по вул. Гагаріна, 7, належить [PERSON] на праві особистої власності. Згідно з довідкою №170 від 29 березня 2017 року, виданою Мишковицькою сільською радою будинковолодіння, яке знаходиться в селі Мишковичі по вул. Гагаріна, 7, Тернопільського району, належить [PERSON], [INFO]. Як убачається із довідки виконкому Мишковицької сільської ради Тернопільського району від 25 липня 2017 року №833, [PERSON] та [PERSON], [INFO], являється однією і тією ж самою особою, та проживає в [INFO]. Таким чином судом установлено невідповідність імені заявника, зазначеного у свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок від 30 липня 1980 року, тому імені, яке зазначене в документах, що посвідчують особу заявника. З приводу розбіжностей у написанні свого імені заявник вже звертався до суду. Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2014 року встановлено факт належності [PERSON], [INFO], диплому серії Ч №543587, виданого 03 березня 1973 року Сторожинецьким лісним технікумом Мінліспрому УРСР на імя [PERSON]. Внаслідок розбіжностей у написанні імені заявника в документах, які посвідчують його особу, та у правовстановлюючих документах на житловий будинок, поставлено під сумнів факт належності йому свідоцтва про право власності, що порушує законні права заявника, зокрема щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд вважає, що вказане у свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок від 30 липня 1980 року, видане [PERSON], імя заявника, з незалежних від [PERSON] обставин було написано не вірно. При цьому в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності [PERSON] вказаного свідоцтва на право особистої власності, а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушення прав заявника, в тому числі для реалізації його права на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності йому правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч.\~1 ст. 234 та п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved