Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, просила встановити факт проживання та реєстрації -[PERSON] за адресою [ADDRESS] на день його смерті [INFO]. На підтвердження вимог заявник вказала, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON], який на день смерть проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого, їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом було відмовлено, оскільки при огляді документів було виявлено, що згідно довідки №15/26-4336 виданої 13 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради відомості щодо реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання мого батька, [PERSON], який помер [INFO] у відділі реєстрації місця проживання громадян відсутні. Вона, її батько та брат були зареєстровані за адресою [ADDRESS] в 1993 році вона приватизували вказане житло. З незрозумілих причин інформація про реєстрацію батька відсутня, хоча він нікуди з квартири не виїжджав, місце реєстрації не змінював, тому що був вже дуже похилого віку і тяжко хворів. Без підтвердження факту проживання та реєстрації батька [PERSON] не можливо переоформити спадщину, тому вона вимушена звернутись до суду. Заявник [PERSON] подала письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, та просила розглянути справу у її відсутності. Представник заінтересованої особи, також надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника, та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO], померла рідний брат заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.08.2016, видане Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 1282. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві приватної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.07.1993, видане згідно розпорядження №21 від 09.07.1993 та зареєстровано у Криворізькому міському БТІ у реєстрову книгу за№18ПВ-21-21. [PERSON] прийняла спадщину в установлений законом строк, шляхом подачі заяви від 07.10.2016 до Третьої криворізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 листопада 2016 року, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, відмовлено [PERSON] у вчинення нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті брата [PERSON], який помер [INFO], оскільки при огляді документів було виявлено, що згідно довідки №15/26-4336 виданої 13 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради відомості щодо реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання мого батька, [PERSON], який помер [INFO] у відділі реєстрації місця проживання громадян відсутні. Оскільки будь -яка інформація щодо реєстрації або зняття з реєстрації місяця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутня, таким чином неможливо встановити і місце відкриття спадщини та факт прийняття після його смерті [PERSON], частки квартири. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщин, прийняття спадщини, тощо. За змістом ст.524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], прийняття спадщини здійснювалося за законом і за заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому ст.ст.529 - 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до ст.86 ЦК Української РСР, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. В силу ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, померлий [PERSON] фактично прийняв спадщину після свого батька [PERSON], оскільки проживав та був зареєстрований разом з померлим за однією адресою, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; однак якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того, пунктом 4 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності. Оскільки на момент смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР 1963 року, суд до правовідносин зі спадкування застосовує положення цього кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місце відкриття спадщини визначається останнє постійне місце проживання спадкодавця ( стаття 17 цього Кодексу -місцем проживання визначається та місце, де громадянин постійно або переважно проживає), а якщо воно невідоме,- місцезнаходження майна, або його основної частини. При спадкоємстві за законом спадкодавцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки ( усиновителя) померлого. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, або відмову від неї ніхто не звертався, заявник [PERSON] звернулась до нотаріуса лише після смерті брата [PERSON] [INFO] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.07.1993 року квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до розпорядження від 09.07.1993 №21. Відповідно до довідки №7850/16 від 25.08.2016 за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], знятий з реєстрації в зв'язку зі смертю та [PERSON]. Відомості щодо реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] у відділі реєстрації місця проживання громадян відсутні, що встановлено довідкою наданою виконавчий комітетом Жовтневої районної у місті ради від 13.10.2016. Враховуючи, що документально підтверджено, що померлий [INFO] [PERSON], приймав участі в приватизації житла, разом зі своїми дітьми, таким чином, знайшов в суді підтвердження, тому факт що останній проживав та був зареєстрований за вищезазначеною адресою., а тому заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.3, 10, 60, 209, 212 - 215, 218, 234,256,257 ЦПК Українист.ст.529,548, 549, ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд, -

Outcome: approved