Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що заявник не набув громадянства України і не має можливості у повному обсязі реалізовувати свої права і обов`язки на території України. В судовому засідання заявник, вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні заяві. Представник Управління державної міграційної служби України у Полтавській області поклався на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні підтвердили проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 р., вказавши, що він народився в [ADDRESS] . [ADDRESS] Полтавської області, ходив до школи і на даний час проживає там же, нікуди не виїзджав. Враховуючи пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Чинним законодавством не встановлено іншого порядку встановлення таких фактів Пунктом 44 «Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства» визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 р. на території, яка стала територією України для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] народився [INFO] в с. В. Тростянець Полтавського району, [ADDRESS] області який із часу свого народження та по теперішній час постійно перебував та перебуває на реєстраційному обліку по [ADDRESS] (а.с. 9, 14, 15, 16). Згідно Свідоцтва про базову загальну середню освіту, встановлено, що [PERSON] , навчався в Тростянецькій загальноосвітній школі, яку закінчив у 2001 році (а.с. 6). Також встановлено, що мати заявника, [PERSON] [INFO] є громадянкою України, а також батько заявника, [PERSON] [INFO] по день смерті був громадянином України (а.с. 10, 11, 12). З матеріалів заяви вбачається, що рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для отримання паспорта громадянина України. Зокрема, відповідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Згідно ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається зокрема за територіальним походженням якщо особа постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території , яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За даних обставин, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено факт того, що станом на 24.08.1991 року гр. [PERSON] , [INFO] постійного, безвиїзно, проживав на території України, а саме в с. Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved