Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася із заявою до Старосинявського районного суду, заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, зокрема, просить видати обмежувальний напис на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження прав [PERSON] : заборонити останньому перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вимог вказує, що з 29.08.1998 року вона з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі та від даного шлюбу вони мають двоє дітей [PERSON] , 2002 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження. Через постійні сварки спільне життя з [PERSON] не склалося та вона була змушена звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу, на даний час справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді Старосинявського районного суду. За весь час спільного проживання [PERSON] чинив на неї моральний та психологічний тиск, який виражався в приниженнях, переслідуваннях, безпричинних ревнощах та образах. Також, заявник вказує, що [PERSON] постійно маніпулює та погрожує вчинити самогубство. Свої погрози про самогубство [PERSON] реально виконав 04.10.2021 року та намагався покінчити життя самогубством, попередивши про це, їхню малолітню дочку [PERSON] , яка пережила неабиякий стрес та страх. Вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства та вказана подія свідчить про реальність дій щодо вчинення [PERSON] домашнього психологічного насилля щодо неї, тому з метою забезпечення ефективного способу від повторного вчинення домашнього насильства вважає за необхідне застосувати щодо [PERSON] обмежувальний припис. Ухвалою суду від 26\~жовтня 2021року прийнято до розгляду заяву та призначено судовий розгляд справи на 16 год. 00 хв. 28 жовтня 2021 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. заяву підтримали, зіславшись на викладені у заяві доводи та просили задовольнити. Заявник вказує, що вона уже протягом року постійно зазнає від чоловіка домашнього насильства психологічного характеру, що проявляється у образах, її переслідуванні, безпідставному звинуваченні у подружній зраді, перевірці її спілкування у соцмережах, приниженні, а після вчинення ним спроби самогубства вона не хоче бути винною, якщо він допустить щось подібне, та боїться за власне життя, так як їй висловлювались погрози, перебуває у постійному психологічному напруженні, так як хвилюється за психічний стан дітей. Заінтересована особа [PERSON] та його представник заперечували відносно задоволення заяви, посилаючись на її необґрунтованість. Зокрема, [PERSON] підтвердив факт отримання ним вогнепального поранення, яке мало місце 03.10.2021 року, однак це було зумовлено його необережними діями при поводженні із зброєю за межами житла та без присутності жодних свідків, реальних дій, які б свідчили про насильство чи погрози його вчинення не було, а подана заява є намаганням заявниці обмежити йому доступ до житла, власником якого є він. У задоволенні заяви просить відмовити. Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження № [NUMBER] від 29.08.1998 року. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час в провадженні Старосинявського районного суду перебуває на розгляді позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справа №684/268/21. У даній справі судом сторонам надано термін на примирення, у зв`язку з чим провадження зупинено. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані та проживають їх діти. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] у 2004 році та квартира набута за час перебування у шлюбі, чого учасники справи не заперечували. Як слідує із повідомлення начальника СПД №1 ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області Сергія Дулєпова, за фактом вогнепального поранення [PERSON] , 1973 року народження, внесено відомості до ЄРДР за №12021243100000214 від 04.10.2021 року за ч. 1 ст.120 КК України та даному факту проводиться досудове розслідування. Згідно даних рапорту про реєстрацію заяви в ЄО за №1178 від 03.10.2021 року 03.10.2021 року о 17.24 надійшло повідомленні із служби 102 про те, що гр. [PERSON] , 1973 року народження, у власності гаражному приміщенні намагався покінчити життя самогубством шляхом пострілу в область грудної клітини із власного мисливського карабіну, останнього госпіталізовано у Старосинявську ЦРЛ, стан здоров`я задовільний, загрози життю немає. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог п. 3 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з вимогами ч. 3\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч.1\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з вимогами п. 3 ч. 1\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19. За змістом ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). В силу вимог ч.1 ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У порушення\~вимог статей\~12,\~81\~ЦПК України,\~заявник не\~надала суду\~належних й\~допустимих доказів\~на підтвердження\~фактів вчинення\~ [PERSON] \~фізичного або\~психологічного насильства\~відносно неї,\~а також\~ризиків настання\~насильства у\~майбутньому, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Зокрема, заявник [PERSON] , посилаючись на те, що вона уже протягом\~року постійно\~зазнає від\~чоловіка домашнього\~насильства психологічного\~характерута є особою, яка постраждала від домашнього насильства, не надала суду будь-яких письмових докази щодо її звернення до відповідних органів з приводу випадків вчинення домашнього насильства щодо неї, доказів притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, передбаченої ст.173-2 КУпАП, винесення відносно нього термінового заборонного припису щодо кривдника, вчинення ним дій щодо невиконання такого припису, взяття на профілактичний облік кривдника, вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством, тому самі лише пояснення заявниці, не підтверджені належними та допустимими доказами, неможливо сприйняти як об`єктивні та достатні. Судом установлено, що між подружжям [PERSON] на даний час вирішується спір про розірвання шлюбу та між ними напружені відносини, виникають конфлікти та сварки з приводу вирішення сімейних питань, довіри один до одного, можливої подружньої зради, тощо. Допитаний у судовому зсіданні свідок [PERSON] , який є сином учасників справи, повідомив про те, що батько проявляє ревнощі щодо матері, може слідкувати за нею на автомобілі, перевіряти інформацію соцмереж, свідком чого він був, а 30 вересня минулого року між ними був конфлікт, в ході якого батько завдав тілесних ушкоджень матері. Протягом року між ними прохолодні стосунки та вирішується питання розірвання шлюбу, до нього та сестри батько ставиться добре та адекватно, а 4 жовтня 2021 року він від матері та сестри дізнався, що батько в гаражі здійснив спробу самогубства із мисливської зброї та перебував у лікарні, сестра пережила стрес та боїться повторення такого роду ситуації. Сам факт внесення відомостей до ЄРДР за №12021243100000214 від 04.10.2021 року за ч. 1 ст.120 КК України (доведення до самогубства) на підставі повідомлення із служби 102 про те, що гр. [PERSON] , 1973 року народження, у власності гаражному приміщенні намагався покінчити життя самогубством шляхом пострілу в область грудної клітини із власного мисливського карабіну, не підтверджує вчинення дій саме з метою домашнього насильства відносно заявника чи її дітей, так як рішення за результатами досудового розслідування на даний час не прийняте. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оскільки заявник не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] постійного та безперервного домашнього насильства, а також не доведено ризиків настання насильства у майбутньому, тому, обмеження які просить застосувати заявник, посилаючись на вчинення домашнього насильства, є непропорційними щодо обмеження права на проживання, володіння майном та спілкування із дітьми, відтак суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed