Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Советське Олексійївського району Бєлгородської області, який помер приблизно [INFO] у м. Суходільськ м. Краснодону. Згідно довідки про причину смерті встановити причину смерті неможливо внаслідок різко вираженого гниття. 05.11.2019 вона отримала свідоцтво про смерть у Виконавчому комітеті Суходільської міської ради, актовий запис № 242, після чого вона звернулась до заінтересованої особи з вимогою видати свідоцтво про смерть, однак їй було відмовлено. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Просить суд встановити факт того, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Советське Олексіївського району Бєлгородської області, який помер приблизно [INFO] у м. Суходільськ м. Краснодону, встановити причину смерті неможливо внаслідок різко вираженого гниття. Заявник в судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої просить розглядати справу без її участі (а.с.16). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.22). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт шлюбних відносин між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про причину смерті № 420 від 31 жовтня 2019 року [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років, причину смерті встановити неможливо внаслідок різко вираженого гниття (а.с.9). В зв`язку з цим заявнику було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 05 листопада 2019, копію якого надано в матеріали справи (а.с.8), однак дані документи видано органами що розташовані на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі. Листом Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2590/18.1-114;113 від 13 листопада 2019 року відмовив заявнику у реєстрації смерті, оскільки для реєстрації смерті не пред`явлені відповідні документи (а.с.15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Суд приходить до висновку, що свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті слід вважати такими, що створюють правові наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення факту смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , який помер приблизно [INFO] у м. Суходільськ м. Краснодона, причину смерті встановити неможливо внаслідок різко вираженого гниття. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved