Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року є її матір'ю. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] року померла її мама [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати. Остання є спадкоємцем майна померлої мами за законом та заповітом, однак в неї відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини з покійною мамою, оскільки в свідоцтві про народження заявника її мама значиться як «[PERSON]», хоча правильно має бути «[PERSON]». Зазначена розбіжність є перешкодою в подальшому оформленні спадщини. З огляду на це, просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року є її матір'ю. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримала повністю, просила задовольнити заяву, а справу слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого 20 листопада 2000 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області, що заявник народилася [INFO] року в селі Кримне Старовижівського району Волинської області. Свідоцтвом про народження заявника стверджується, що її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON] померла [INFO] року. Довідкою Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 10 березня 2017 року за №223/1.11/2-17 стверджується, що спадкоємець [PERSON], тобто заявник, є спадкоємцем за законом та заповітом після смерті своєї матері [PERSON], прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту родинних відносин в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved