Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу. На обґрунтування заяви зазначила, що 03.08.2007 року уклала шлюб із [PERSON], який був зареєстрований в Новогалещинській селищній раді Козельщинського району Полтавської області. З 07.09.2018 року [PERSON] засуджений вироком Козельщинського районного суду та на даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Сімейні відносини у них не склалися через відсутність розуміння, різні характери та погляди на життя. З 2015 року шлюбні відносини були припинені. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та прохала задовольнити. Подальший розгляд справи, у звязку з тим, що заінтересована особа направила заяву про розгляд заяви без його участі проводити без неї, заяву про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу залишити право іменуватися прізвищем «Матвієць». Заінтересована особа [PERSON], який перебуває у Державній установі «Полтвавська виправна колонія (№ 64)» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Крім цього, прохав суд, проводити розгляд справи без його участі. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки заявник та заінтересована особа подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.08.2007 року у Новогалещинській селищній раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №8. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю сторін проживає з матірю . Згідно вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.09.2018 року [PERSON] засуджено за ч.3\~ст.297 КК України\~до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.06.2018 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць. Заінтересована особа відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)». Відповідно до ч.3\~ст.293 ЦПК України, \~у порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно зі\~ст.112 Сімейного кодексу України, \~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Відповідно до ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України, \~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали заяви заявника про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволення, оскільки заявник та заінтересована особа припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер. Заявник наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявника, що має істотне значення, заінтересована особа не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням позиції заявника, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем «Матвієць». Згідно ч.7\~ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved