Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом з матір`ю - [PERSON] на час її смерті - [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з належного їй права власності на будинок, в якому заявник проживає разом зі своєю сім`єю. З метою оформлення спадщини, він звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Місюр В.М., але йому було відмовлено в цьому, оскільки ним пропущено строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вказує на те, що оскільки його мати була похилого віку, хворіла і за нею необхідний був догляд у 2013 році, тобто за два роки до її смерті, він разом з дружиною забрали її до себе на постійне місце проживання, де вона згодом і померла. У будинку мати не реєстрували, а залишилась вона бути зареєстрованою в тому будинку, де проживала до переїзду до заявника - [ADDRESS] . За життя, [PERSON] даний будинок подарувала своєму сину [PERSON] , і на теперішній час він є власником цього будинку. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті його матері немає. Факт його постійного проживання разом з матір`ю на час її смерті підтверджується довідкою Степанівської сільської ради. Встановлення даного факту необхідно йому для оформлення спадщини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд справи та залучено до участі у справі заінтересовану особу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2019 року розгляд справи відкладено, витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи та задоволено клопотання представника заявника про виклик свідків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Степанівської сільської ради про залишення заяви без розгляду. В судовому засіданні, заявник та його представник вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за його відсутності. Допитаний в судовому засіданні, яке відбулось 03.07.2019 року, в якості свідка заінтересована особа [PERSON] суду показав, що його мати через погіршення стану здоров`я з 2013 року проживала з його рідним братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Брат її доглядав. Померла мати у 2015 році. У нього з братом спору про те, кому буде належати будинок [ADDRESS] не виникало, оскільки мати йому при житті подарувала будинок [ADDRESS] . Тобто, у них з братом була згода, що будинок [ADDRESS] буде належати брату [PERSON] . Зазначив, що будинок [ADDRESS] будувала їх сім`я та безпосередньо його брат [PERSON]. Вважав заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою заявника, їй відомо, що [PERSON] є матір`ю заявника. Вона з 2013 року проживала разом з [PERSON] у його будинку по [ADDRESS] , де і померла. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що є сусідом заявника, йому відомо, що мати [PERSON] [PERSON] проживала два роки у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки після смерті чоловіка вона погано себе почувала, [PERSON] її доглядав до смерті, поховав. Суд, заслухав вступне слово заявника, його представника, заінтересованої особи [PERSON] та допитавши свідків в засіданні, яке відбулось 17.01.2019 р, дослідив наявні письмові докази, встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим повторно серія [NUMBER] від 19.12.1989 року (арк. справи 18). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2010 р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2015 р. (арк. справи 9). На підставі договору дарування посвідченого 06.11.1993 року секретарем Степанівської сільської Ради народних депутатів за реєстровим №105, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (арк. справи 10-11). З будинкової книги про осіб, які зареєстровані у будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] зареєстрована у даному будинку з 06.12.2005 року (арк. справи 12-17). Згідно довідки №А/3/03 виданої 24.01.2019 року Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсона, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею проживав: син [PERSON] , який її доглядав та здійснив поховання (арк. справи 19). Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Місюр В.М. за вих. №28/01-16 від 30.01.2019 року було надано відповідь на усний запит [PERSON] , щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка постійно проживала в [ADDRESS] , в якому повідомлено що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась. Згідно Цивільного кодексу України спадщина приймається на підставі ст. 1268,1269 ЦК України, однак [PERSON] спадщину не прийнято, у зв`язку з цим, на теперішній час, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім`я не є можливим. Для оформлення спадщини [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою, про продовження терміну для прийняття спадщини або встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (арк. справи 20). З листа завідуючої Другої Херсонської держвної нотаріальної контори вбачається, що станом на лиепень 2019 р. спадкова справа не заводилась (арк. справи 76). Таким чином, судом не встановлено наявність інших спадкоємців. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матір`ю - [PERSON] на час її смерті - 08.04.2015 року, що підтверджено письмовими доказами та показами свідків, суд приходить до висновку, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 20 січня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved