Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме про належність\~ [PERSON], [INFO], яка померла 14 липня 2014 року в с. Терпилівка Підволочиського району Державного акта на права власності на землю Р1 657929 виданого Терпилівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 25 грудня 2002 року, на імя [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує на те, що 14 липня 2014 року померла його прабабуся [PERSON], яка заповіла йому усе належне їй майно. 12 грудня 2014 року за його заявою Підволочиською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому відмовлено у звязку з тим, що у державному акті про право власності на землю, яким підтверджується належність спадкодавцю майна, в графі по батькові значиться «Павлівна», в той час як у свідоцтві про смерть [PERSON] відомості в графі «по батькові» відсутні. Стверджує, що у правовстановлюючому документі допущено описку сільською радою, оскільки запис вчинено зі слів односельців, які до бабусі звертались «Павлівна», не перевіряючи при цьому документів, згідно яких відомості «по батькові» не вказані. Враховуючи те, що виправлення помилки у позасудовому порядку неможливе, а тому з метою захисту своїх невизнаних прав просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що бабуся залишила тільки один заповіт, іншим чином виправити описку неможливо, а тому просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Терпилівської сільська ради Підволочиського району Тернопільської області, будучи в установленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, хоча подав заяву згідно якої просить справу слухати у його відсутності, поти задоволення зави не заперечує. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника заінтересованої особи Терпилівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти : 14 липня 2014 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 173194, виданим виконавчим комітетом Терпилівської сільської ради Підволочиського району 16 липня 2014 року. У відповідності до довідки, виданої Терпилівською сільською радою 11 грудня 2014 року № 453 на день смерті [PERSON] разом з нею в житловому будинку № 48\~ по вул.. Центральна в с. Терпилівка Підволочиського району була зареєстрована дочка - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташована на території Терпилівської сільської ради, спадкоємцем до якої згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Терпилівської сільської ради Підволочиського району 04 листопада 2009 року,є [PERSON] Таке ж ім'я та прізвище спадкодавця [PERSON] без по-батькові зазначено у паспорті НЮ 088858, виданому Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 16 березня 2006 року. Однак, у Державному акті на право приватної власності на землю серії РІ № 657929, виданому Терпилівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 25 грудня 2002 року на підставі рішення депутатів Терпилівської сільської ради 04 сесії 04 скликання від 19 листопада 2002 року та розпорядження голови Підволочиської районної державної адміністрації № 52 від 06 грудня 2002 року, зазначено, що власником земельної ділянки площею 3,72 га, розташованої на території Терпилівської сільської ради Підволочиського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON]. З пояснень заявника судом встановлено, що маючи намір прийняти спадщину він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За його заявою до майна [PERSON] заведено спадкову справу № 196/2014, проте у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у звязку з тим, що імя зазначене у свідоцтві про смерть спадкодавця суперечить імені, вказаному у правовстановлюючому документі на спадкове майно. Таким чином судом встановлено невідповідність запису імені фізичної особи «Валькірна Марія Павлівна», зазначеного в вищезгаданому Державному акті на право приватної власності на землю до запису її імені «Валькірна Марія», зазначеному у свідоцтві про смерть. Також судом установлено, що у предявлених суду документах, зокрема у заповіті, свідоцтві про смерть, паспорті громадянина України, Державному акті про право приватної власності на землю, прізвище та імя спадкодавця «Валькірна Марія» є ідентичними, що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа, при цьому запис по-батькові «Павлівна» у Державному акті про право власності на землю, суд розцінює як вчинений на основі помилкових даних. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення факту належності Державного акта серії РІ № 657929 на право приватної власності на землю площею 3,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терпилівської сільської ради, виданого на підставі рішення депутатів Терпилівської сільської ради 04 сесії 04 скликання від 19 листопада 2002 року та розпорядження голови Підволочиської районної державної адміністрації № 52 від 06 грудня 2002 року Терпилівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 25 грудня 2002 року, на імя [PERSON] [PERSON], померлій14 липня 2014 року в с. Терпилівка Підволочиського району Тернопільської області, забезпечить реалізацію її законних прав, зокрема здійснення права на спадкування, тому, відповідно до ст. 256 ЦПК України, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved