Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], який помер [INFO], був власником земельної частки (паю) 7,78 умовних кадастрових гектарів. З дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] ніхто з його спадкоємців з заявою про прийняття спадщини не звертався, про наявність спадкоємців заявникові нічого не відомо, у зв'язку з чим, він просив визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальній громаді. Представник Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області письмово підтримав заяву, просив задовольнити її в повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Печенізької районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, але надав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, заперечень проти заяви не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] помер[INFO], що підтверджується витягом від 19 серпня 2014 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. В період з 15.02.1997 р. по 15.08.1997 р. проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] разомз померлим його донька [PERSON], 1977 р.н. На даний час [PERSON] зареєстрована мешкаючою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-30, 5-6, 32). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Артемівка» розміром 7,78 га умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області на підставі Сертифікату на право на земельнучастку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 34 від 4 лютого 1997 року.(а.с.37). Спадкові правовідносини на час смерті [PERSON] регулювались ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно п.1.ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В 2004 році набув чинності Цивільний кодекс України ( в редакції 2003 року). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень цього кодексу Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України( в редакції 2003 р) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України ( в редакції 2003 р) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Таким чином суд вбачає, що відсутні підстави для визнання спадщини відумерлою, у зв'язку з наявністю спадкоємця [PERSON] - [PERSON], яка відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) і ч. 3 ст. 1268 ЦК України ( в редакції 2003 р.) є такою, що прийняла спадщину.

Outcome: dismissed