Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Заявник адвокат Бабій Л.В звернулася до суду з заявою, в інтересах [PERSON] про встановлення факту народження дитини, в якій просить: встановити факт народження [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] , у місті Стаханов, Луганської області, мати - [PERSON] , [INFO] . Заява вмотивована тим, що заявник звернулася до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [INFO] , однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, заяву з викладених у ній підстав підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд, встановив наступне. У відповідності до медичного свідоцтва про народження від 29 лютого 2020 року за №77, [INFO] у громадянки [PERSON] народилася дитина (хлопчик). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року та Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Макіївка є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Проведенням повторної реєстрації факту народження, у відповідності з Українським законодавством органами реєстрації цивільного стану є неможливим, оскільки відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводить на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою (п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні). У відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно з п. 14 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, чоловік - батьком дитини за заявою будь кого з них. Частиною 2 статті 317 ЦПК України передбачає, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність сумнівів для задоволення заяви та встановлення факту народження [INFO] дитини. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved