Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, в якій просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог заявник в своїй заяві посилається на те, що [PERSON] працював на КП «НВК «Іскра» в цеху № 53 слюсарем-сантехніком. 13.07.2009 року останній з невідомих причин не вийшов на роботу та до теперішнього часу на підприємстві не з'являвся. Актом відвідування на дому комісії КП «НВК «Іскра» від 24.02.2015 року встановлено, що [PERSON] 11.07.2009 року о 08-15 год. вийшов зі свого місця проживання і до теперішнього часу його місце знаходження невідомо. Його дружина [PERSON] зверталася з заявою про розшук чоловіка до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, однак місце його знаходження встановити не вдалося. Заявник зазначає, що у зв'язку з тим, що [PERSON] з 13.09.2009 року без поважних причин не з'являється на роботі, але фактично перебуває з заявником у трудових відносинах, задоволення заяви має для КП «НВК «Іскра» юридичне значення, оскільки при визнанні [PERSON] безвісно відсутнім заявник буде мати можливість розірвати з ним трудовий договір та прийняти на роботу іншого працівника в цех № 53 за спеціальністю слюсара-сантехніка. У судовому засіданні представник заявника заяву про визнання [PERSON] безвісно відсутнім підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у письмовій заяві. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON], які є відповідно дружиною та сином [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали та зазначили, що бачили [PERSON] останній раз 11.07.2009 року. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно п. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Так, судом встановлено, що [PERSON] працював на КП «НВК «Іскра» в цеху № 53 слюсарем-сантехніком. Остання заробітна плата йому була нарахована за 6 робочих днів у липні 2009 року. Згідно Акту відвідування на дому комісії КП «НВК «Іскра» від 24.02.2015 року, [PERSON] 11.07.2009 року о 08-15 год. вийшов зі свого місця проживання за адресою: [ADDRESS] і до теперішнього часу його місце знаходження невідомо. Згідно довідки Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, гр.[PERSON], [INFO], проживаючий за адресою: [ADDRESS] дійсно знаходиться в розшуку як безвісно зниклий ОРД «Розшук» № 60020903 від 23.07.2010 року. Заяву подано 14.07.2009 року. З урахуванням всіх обставин справи, у суду немає підстав ставити під сумнів обставини, наведені заявником, оскільки вони підтверджуються представленими суду документами. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для КП «НВК «Іскра» юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved