Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Заявник звернувсь до суду з заявою про встановлення неправильності запису в актах громадського стану, посилаючись на те, що в вересні 1961 року відділом Виконавчого комітету Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області у книзі реєстрації актів громадянського стану було вчинено запис № 40 від 16 серпня 1961 року [PERSON], [INFO], батько [PERSON], мати [PERSON]. При видачі йому Свідоцтва про народження було допущено помилку, де вказано [PERSON], [INFO], батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до даного Свідоцтва про народження він отримав паспорт та інші документи, які посвідчують його прізвище. В березні 2012 року звернувся до Виконавчого комітету Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області з проханням повторно надати Свідоцтво про народження, бо попереднє ним було втрачено та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області йому було видано повторне Свідоцтво про народження Серії І-СР № 151704 від 25 липня 2012 року, де вказали його прізвище та його батьків як «Олитенко». В звязку з тим, що раніше було видано Свідоцтво про народження, то відповідно до нього він отримав паспорт на прізвище «Олітенко», та в подальшому він зареєстрував шлюб, від шлюбу народились діти, яким було видано паспорти на дане прізвище. Заявник вважає, що запис внесений в акт громадянського стану є неправильним, тому звернувся до суду з заявою про встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Внесення змін до актового запису його прізвища в свідоцтві про народження для нього має юридичне значення. Заявник до судового засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність та просив її задоволити. Представник зацікавленої особи до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. В судовому засіданні встановлено, що в вересні 1961 року відділом Виконавчого комітету Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області у книзі реєстрації актів громадянського стану було вчинено запис № 40 від 16 серпня 1961 року [PERSON], [INFO], батько [PERSON], мати [PERSON]. В своїй заяві заявник вказує, що при видачі йому Свідоцтва про народження було допущено помилку, де вказано [PERSON], [INFO], батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до даного Свідоцтва про народження він отримав паспорт та інші документи, які посвідчують його прізвище. В березні 2012 року заявник звернувся до Виконавчого комітету Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області з проханням повторно надати Свідоцтво про народження, бо попереднє ним було втрачено та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області йому було видано повторне Свідоцтво про народження Серії І-СР № 151704 від 25 липня 2012 року, де вказали його прізвище та його батьків як «Олитенко». В звязку з тим, що раніше було видано Свідоцтво про народження та відповідно до нього він отримав паспорт на прізвище «Олітенко», та в подальшому зареєстрував шлюб, від шлюбу народились діти, яким було видано паспорти на дане прізвище. З наданого до суду Реєстраційною службою відділу державної реєстрації цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції копії Витягу з Актового Запису про народження № 40 від 16 серпня 1961 року вказано, що [PERSON] , дата народження 24 липня 1961 року, стать чоловіча, відомості про батька: [PERSON], відомості про матір: [PERSON], видано свідоцтво серії 11-УР № 434103. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року) п. 12 передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. В даному випадку коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Слід, однак, враховувати, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена чи медалі, паспорта чи свідоцтва, що видають органи РАЦСу, та інших документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 256 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ. За таких обставин, суд вважає що заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed