Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності до болгарської національності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про народження, його прізвище, ім'я, по-батькові вказано як «[PERSON]», згідно свідоцтва про зміну імені від 03.03.2017 року його ім'я змінено на «[PERSON]». У свідоцтві про народження національність батька вказана «українець», а національність матері «болгарка», проте у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 11.05.2017 року національність матері заявника помилково вказана «українка». З народження заявник виховувався в болгарських традиціях та вважав себе болгарином. На теперішній час він бажає відновити національність своїх предків із зазначенням належності його до болгарської національності. Встановлення факту належності до болгарської національності заявнику для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватись окремими пільгами і гарантіями. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень по справі немає. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.10.1962 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені [NUMBER], виданого 03.03.2017 року, [PERSON] змінив прізвище, власне ім'я, по-батькові на [PERSON]. Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 11.05.2017 року національність матері заявника [PERSON] помилково вказана «українка». Відповідно архівної довідки від 13.07.2017 року №А-2186, у книзі реєстрації первинних актових записів про народження по Парафіївській сільраді Ічнянського району Чернігівської області за 1937 рік є актовий запис №193 від 21 жовтня 1937 року: народилася [PERSON] (мати заявника), [INFO], рік не вказаний, батько [PERSON], українець, мати [PERSON], болгарка. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. На момент набуття чинності Конституцією України від 28.06.1996 року, був чинним Указ Президента України, що передбачав право громадян на зміну національності. Скасування цього Указу Указом від 27.01.1999 року звузило обсяг прав громадян, що не є допустимим, оскільки, відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту обсягу прав і свобод, що існували до прийняття Конституції України. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно- правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та поновлювати національність і примушення громадян в будь-якій формі до відмови від своєї національності не дозволяється. Згідно зі ст.300 ЦПК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Таким чином, з метою захисту прав та законних інтересів заявника, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту належності до болгарської національності.

Outcome: approved