Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце смерті: м. Донецьк, Донецької області, яка настала [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що факт смерті [PERSON] відбувся на тимчасово окупованій терарії України, на якій неможливо отримати належний медичний документ. \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк, Донецької області. Заявниця є невісткою [PERSON] і після її смерті звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові з заявою про проведення державної реєстрації смерті її свекрові. Листом від 08 лютого 2020 року заявнику було відмолено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником для підтвердження факту смерті свекрові було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Внаслідок цього заявник не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] та отримати відповідне свідоцтво. Наведені обставини підтверджені письмовими доказами, а саме: - копією свідоцтва про народження [PERSON] ; - копією свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; - копією паспорту [PERSON] ; - копією свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого на тимчасово окупованій території України; - лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] № 4641 від 29 листопада 2019 року.; - відмовою Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові у державній реєстрації смерті [PERSON] . Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.\~257-1\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] помела у м. Донецьк, Україна. Зазначений населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) і сформульованого у ньому так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи зазначений виняток у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі наведеного, суд, як виняток, приймає в якості доказу надане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 29 листопада 2019 року Донецьким міським відділом РАГС Донецького міського управління юстиції МЮ ДНР, та у сукупності з іншими письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Частиною 4 статті 257-1\~ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, п. 8 ч. 1 ст. 256, ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, Законом України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» ЦПК України, Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), суд

Outcome: approved