Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт неправильності в актовому записі про народження №15, складеному 07.01.1941 року відділом ЗАГС Зеленодольського муніципального району Республіки Татарстан Російської Федерації, у відомостях про прізвище дитини та батька, яке вказане російською мовою як «Вершек», замість правильного «Вершок», та факт неправильності в актовому записі про шлюб №19, складеному 17.05.1967 виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у відомостях про місце народження, яке вказане як «місто Зеленодальськ, Республіка Татарстан», замість правильного «місто Зеленодольськ, Республіка Татарстан». У судове засідання учасники справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявились, представник заявника звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала; інші учасники справи про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, жодних заяв, клопотань або заперечень не надали. За викладених обставин суд постановив Ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Так, відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що 17 травня 1967 року Маразліївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 19 між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17 травня 1967 року. При цьому за змістом такого актового запису про шлюб (№19 від 17 травня 1967 року Маразліївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області) зазначено місце народження нареченого «м. Зеленогорськ Татарської АРСР», в той час, коли в свідоцтві про народження позивача серія РИ № 100476, що видане 07.01.1941 року Зеленодольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану місце народження заявниа, [PERSON], вказано як «м. Зеленодольськ Татарської АРСР». З метою виправлення вказаної помилки заявник звернувся з письмовою заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про внесення змін в актовий запис про шлюб № 19 від 17 травня 1967 року. За результатами розгляду такої заяви про внесення змін в актовий запис про шлюб № 19 від 17 травня 1967 року, заінтересованою особою було надано висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб № 19 від 17 травня 1967 року, що складений Маразліївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме в графі наречений змінити місце народження з «м. Зеленогорськ, Республіка Татарстан» на «м. Зеленодольськ, Республіка Татарстан, Російська Федерація» у зв'язку з розбіжностями в пред'явлених документах та неможливістю підтвердити заявлене. Разом з тим таким висновком було роз'яснено, що відмова у внесенні змін до актового запису може бути оскаржена в судовому порядку. Заявником було оскаржено відмову у внесенні змін до актового запису до Одеського окружного адміністративного суду та постановою суду від 05.06.2015 року задоволенні такого адміністративного позову було відмовлено. Одночасно з тим судом було роз'яснено право позивача на звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту. Зі змісту постанови Одеського окружного адміністративного суду №815/2848/15 від 15.06.2015 року, вбачається наступні розбіжності між актовими записами та наданими свідоцтвами. В актовому записі про народження № 15, складеному 07.01.1941 відділом ЗАГС Зеленодольського муніципального району Республіки Татарстан Російської Федерації, вказано прізвище дитини та батька російською мовою як «Вершек», місце народження дитини не зазначено. В свідоцтві про народження серії РИ №100476, виданому 01.07.1941 відділом ЗАГС Зеленодольського муніципального району Республіки Татарстан Російської Федерації, прізвище дитини та батька вказано російською мовою як «Вершок», місце народження дитини вказано «город Зеленодольск, ТАССР» В актовому записі про шлюб №19, складеному 17.05.1967 виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, прізвище нареченого вказано російською мовою як «Вершок», міське народження - «город Зеленодальск, Республіка Татарстан». До державного реєстру відомості внесено українською мовою та вказано прізвище як «Вершок», місце народження - «місто Зеленодальськ, Республіка Татарстан». В свідоцтві про шлюб серія ІІ-ЯК №0285207, виданому 17.05.1967 виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, вказано прізвище нареченого російською мовою як «Вершок», місце народження - «город Зеленогорск, Татарской АССР». В паспорті заявника КЕ 940266, виданому 11.02.1988 Київським РВ УМВС України в Одеській області, зазначено прізвище як «Вершок», місце народження «місто Зеленодольськ, Татарстан». Разом з тим на підтвердження неправильного написання прізвища заявника та місця народження, останній надав до суду копію атестату зрілості, яки виданий [PERSON], що народився в м. Зеленодольськ ТАРСР та копію військового квитка ГЛ №158391, виданого 28.07.1991 року, де місце народження [PERSON] вказано «м. Зеленодольськ Татарської АРСР». Відповідно до ч. 1, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, стаття 15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), споживачів (ст. 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (ст. 55). Стаття 16 ЦК України визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, зокрема шляхом зобовязання вчинити певні дії. Зазначеним положенням кореспондують положення п. 2.16.7 вказаних Правил, за якими до актового запису можуть бути внесені зміни за рішенням суду у тому обсязі, у якому вони зазначені за таким рішенням. Наведені висновки суду відповідають положенням ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», 1950 року, учасником якої є Україна, відповідно до змісту якої, кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином суд зазначає про те, що позивачем, відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України належним чином обґрунтовано його вимоги, та за наведеними висновками суду, з огляду на надані судам повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли з їх встановлення для заявника випливають певні юридичні наслідки (ст. 256 ЦПК України), зважаючи на відсутність спору між сторонами, суд доходить висновку про необхідність встановлення відповідного факту, про встановлення якого просить заявник, та, відповідно, зобовязання відповідача внести відповідні зміни до вказаних актових записів про народження та про, шляхом встановлення порядку виконання рішення суду відповідно до приписів ст. 217 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved