Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області в порядку ст.317 ЦПК України з заявою про встановлення факту народження онука [PERSON]. В заяві [PERSON] вказує, що вона зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] З 28.02.2017 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає в [ADDRESS] Вона має дочку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої вона записана як мати; її дочка зареєстрована та постійно проживає на сьогодні в [ADDRESS]. Заявник вказує, що [INFO] року її дочка [PERSON] народила сина [PERSON] в м. Донецьку, місце державної реєстрації Єнакіївський міський відділ записів актів цивільного стану Державної Реєстрації Палати Міністерства юстиції ДНР 04.08.2017 року. Також було видане Медичне свідоцтво про народження №536/720 від [INFO] року, з якого вбачається, що народився хлопчик в [PERSON], батько дитини записаний зі слів матері. Як вказує заявник, на сьогодні її дочка разом із її онуком не можуть приїхати до неї жити з тимчасово окупованої території. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Україні також не може, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території. Заявник зверталась до заінтересованої особи із свідоцтвом про народження з проханням видати свідоцтво про народження її онука, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне їй для державної реєстрації онука, оскільки він буде проживати в Україні разом з її дочкою. На сьогоднішній час свідоцтво про народження видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Лікарське свідоцтво про народження видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України. В зв'язку з вищевикладеними обставинами заявник змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту народження онука [PERSON] (а.с.а.с.2-3). В судове засідання заявник [PERSON] подала письмове клопотання про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність; також подала заяву про повернення їй помилково сплаченого судового збору (а.с.а.с.11-12). Представник заінтересованої особи Великобагачанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Полтавській області Бабенко Л.В. подала письмову заяву про проведення розгляду справи у її відсутність, заперечень щодо задоволення даної заяви не має (а.с.24). У зв'язку з розглядом справи у відсутність учасників справи, суд розглядає дану справи, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, детально вивчивши та дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа Великобагачанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області про встановлення факту народження онука [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є матір'ю громадянки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). З фотокопії паспортів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що дані особи зареєстровані на проживання в [ADDRESS] (а.с.а.с.8-10); як вказує заявник, її дочка [PERSON] в даний час разом зі своєю дитиною [PERSON], [INFO] прожовують проживати [ADDRESS] і не можуть прибути проживати до неї з тимчасово окупованої території. Згідно довідки №0000128300 від 28.02.2017 року, виданої УСЗН Великобагачанської райдержадміністрації, [PERSON] взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, при цьому, місцем перебування (проживання) даної особи є [ADDRESS] З медичного свідоцтва про народження №536/720 від [INFO] року, виданого медичною установою, що розташована в м. Донецьк (в даний час це місто визнано тимчасово окупованою територією) вбачається, що [INFO] року о 13 год. 15 хв. у громадянки [PERSON], що проживає [ADDRESS] народився хлопчик вагою 3520 г; мати дитини в зареєстрованому шлюбі не перебуває, пологи у [PERSON] перші (а.с.6). Як слідує з свідоцтва про народження [INFO] року [PERSON] цього числа народила сина [PERSON] в м. Донецьку; матір'ю цієї дитини вказана [PERSON] (а.с.5); при цьому, дане свідоцтво видано органом так званої ДНР, відповідно, не може визнаватися чинним на території України, тобто, державна реєстрація факту народження вищевказаної дитини державними органами України не проведена у зв'язку з тимчасовою окупацією м. Донецьк та м. Єнакієве. Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до частини 2,3 ст.9 даного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення,документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно Постанови Верховної Ради України №254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією України, при цьому, місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р). Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Отже, з урахуванням вищевикладеного, свідоцтво про народження [PERSON], який народився [INFO] року в м. Донецьк видано органом, який утворений незаконно і який діє на території України протиправно, відповідно, наявне у заявника у справі свідоцтво про народження її онука [PERSON], [INFO] року [NUMBER] від 04.08.2017 року є недійсним і не створює будь-яких правових наслідків. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У відповідності до норм ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми, представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. У ст. 7 Закону України «Про громадянство України» вказано, що особа, батьки або один із батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верхового Суду України №5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Отже, системний аналіз наявних у справі доказів та матеріалів, в їх сукупності, а також з урахуванням пояснень заявника [PERSON] дає підстави суду дійти висновку про те, що заявником у справі [PERSON] доведено і це вбачається з матеріалів справи, що онук [PERSON] народився [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк і даний факт повинен бути встановлений судом, що, у своїй сукупності, буде сприяти негайній реалізації прав заявника [PERSON] щодо свого онука [PERSON] Згідно імперативних вимог ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справі, зокрема, про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, підлягає негайному виконанню. З огляду на клопотання заявника про повернення їй помилково сплаченого судового збору в сумі 352 грн.40 коп., з огляду на положення пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (заявники звільнені від сплати судового збору за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданими у зв'язку із збройною агресією та тимчасовою окупацією території України) та відповідно до п.4 ч.7 ст.265 ЦПК України є підстави для повернення заявнику [PERSON] сплаченого нею судового збору за подання до суду даної заяви в сумі 352 грн.40 коп. згідно квитанції №2Р2992 від 29.05.2018 року, виданої АБ «ПолтаваБанк» на її ім'я. На підставі викладеного та

Outcome: approved