Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу Державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 06-00030, виданого 14.02.1994 року Головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Бірюковим І.О., на земельну ділянку площею 39,6га, яка призначена для ведення фермерського господарства. В заяві зазначає, що він володіє на праві постійного користування земельною ділянкою площею 39.6 та, яка призначена для ведення фермерського господарства і розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЗП № 06-00030, виданим 14 лютого 1994 року Головою Гуляйпільської районної державної адміністрації' Бірюковим [PERSON] . Однак під час перереєстрації земельної ділянки у державного реєстратора виявилося, що у вказаному вище Державному акті на право на землю серії ЗП № 06- 00030, його ім`я невірно зазначене як « [PERSON] », у зв`язку із чим, державним реєстратором було рекомендовано йому звернутися до суду із заявою. Врегулювати це питання в досудовому порядкуй та отримати новий, або виправлений державний акт на вказану земельну ділянку не має можливості, оскільки Державні акти на землю вже не видаються. В судове засідання заявник, представник заявника [PERSON] не з`явилися, подали суду письмові заяви, в яких прохали справу розглянути без їх присутності, заявлені вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Об`єднаної територіальної громади с. Успенівка в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області до суду не з`явився, надали суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Проти встановлення даного факту не заперечують. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: « [PERSON] трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Як вбачається з матеріалів справи, заявник народився [INFO] у м. Гуляйполе Запорізької області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області 19 черня 1996року (а.с.3). 14 лютого 1994 року Головою Гуляйпільської районної державної адміністрації' [PERSON] заявнику було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 39.6 та, яка призначена для ведення фермерського господарства і розташована на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, однак під час перереєстрації вказаної земельної ділянки у державного реєстратора виявилося, що у зазначеному Державному акті на право на землю серії ЗП № 06-00030, його ім`я невірно зазначене як « [PERSON] » ( а.с.5). Дійсно у паспорті ім`я заявника вказано « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що саме в державному акті допущено описку у написанні імені заявника. Встановити факт належності державного акта в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням заявник не має змоги. Встановлення цього юридичного факту має для нього суттєве юридичне значення і необхідно для подальшого вільного розпорядження своїм майном. Факт належності заявнику державного акту доведений в судовому засіданні вищевказаними доказами. За таких обставин, на підставі ст. ст. 315-319 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved