Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Заявник звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності йому наступних правовстановлюючих документів: Державного акту на право приватної власності, серія І-ОД № 010674, на земельну ділянку, площею 0,0252 га, що розташована у м.Одесі по Фонтанській дорозі, 76/100, виданого 20 червня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2348; Свідоцтва про право власності від 18 лютого 2006 року, виданого на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.12.2005 року №1774 на дачні будівлі, що розташовані м. Одесі по Фонтанській дорозі, 76/100 в частині, що видане на імя [PERSON] «Григорійовича». Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказав, що встановлення вказаного факту необхідно для відновлення його прав як власника зазначеного нерухомого майна, оскільки на теперішній час, через наявні описки, він фактично обмежений у праві власності щодо нього. В судове засідання представник заінтересованої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, не зявився. Представник заявника звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав з викладених у заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підстав. Дослідивши надані заявником докази та пояснення суд дійшов висновку про достатність відомостей про фактичні обставини справи та можливість її розгляду за відсутності сторін. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно визначає предмет та підстави позову. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень Так, дослідивши доводи заявника, перевіривши їх долученими до матеріалів справи доказами, суд встановив наступне. Відповідно до долучених до матеріалів справи копій документів у відповідності до Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 13 листопада 1998 року №972 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0252 га, що розташована у м. Одесі по Фонтанській дорозі, 76/100, для експлуатації дачних будівель. На підставі зазначеного рішення 20 червня 1999 року заявнику видано Державний акт на право приватної власності серія І-ОД № 010674 на вказану земельну ділянку; зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2348. Втім, у вказаному державному акті невірно зазначено по батькові заявника, а саме: помилково записано «Григорійович» замість вірного «Григорович». Згідно свідоцтва про право власності від 18 лютого 2006 року, виданого на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.12.2005 року №1774 дачні будівлі, що розташовані м. Одесі по Фонтанській дорозі, 76/100 належать на праві спільної сумісної власності [PERSON], а також [PERSON]. Втім, у зазначеному свідоцтві про право власності також невірно зазначено по батькові заявника, а саме: помилково записано «Григорійович» замість вірного «Григорович». Згідно долученої до матеріалів справи копії паспорту громадянина України серії КМ 422897, отриманого заявником 06 жовтня 2006 року, його вірне по батькові записано як «Григорович». Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені невідповідності у правовстановлюючих документах та паспорті заявника виникли внаслідок того, що їх було оформлено за паспортом старого зразку, при цьому, чинний паспорт, у якому по батькові зазначено як «Григорович», отримано заявником вже після оформлення правовстановлюючих документів, а саме: 06 жовтня 2006 року. Належність заявнику зазначених вище правовстановлюючих документів додатково обґрунтовується наступними долученими до матеріалів справи документами - згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 08 липня 1978 року «Фроймович Марк Григорьевич» (мовою оригіналу) та «Фимерова Анна Вениаминовна» (мовою оригіналу) уклали шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище «Фроймович». У зазначеному свідоцтві зазначена дата народження заявника [INFO], що збігається із вказаними відомостями у паспорті від 06 жовтня 2006 року. Також належність заявнику правовстановлюючих документів підтверджується фактом реєстрації [PERSON] за адресою місця розташування належної йому нерухомості м. Одеса, Фонтанська дорога, 76/100, про що свідчить проставлений штамп у паспорті та запис у домовій книзі, де його по батькові вірно зазначено як «Григорович». Як вбачається з наданих заявником пояснень, що вбачаються обєктивними та обґрунтованими, на теперішній час склалася ситуація за якої через розбіжність у написанні його по-батькові у наведених документах зазнають обмеження його права як власника нерухомого майна. В звязку з наведеним суд зазначає про наступне. Згідно до ст. 234 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6, ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved