Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що [INFO] року у м. Донецьку померла її бабуся [PERSON], [INFO]. Їй, Центром первинної медично-санітарної допомоги № 5 м. Донецька», було видане медичне свідоцтво про смерть [NUMBER] від [INFO] року, в якому зазначено, що [PERSON] померла [INFO] року. Встановлення факту смерті необхідно їй для реєстрації факту смерті бабусі та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки м. Авдіївка Донецької області, громадянки України, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та визнати датою її смерті [INFO] року та місце смерті м. Донецьк, Донецької області, Україна. Заявник та представник заявника в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їй відсутності, наполягали на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Костянтинівського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 1652/03.2 від 06.08.2016 р., Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Костянтинівського міського управління юстиції заявниці відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON] Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] року, виданого Центром первинної медично-санітарної допомоги № 5 м. Донецька, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року. Крім того, факт смерті [PERSON] [INFO] року у Кіровському районі м. Донецька, підтверджується належними доказами, а саме: актом надання послуг при похованні [PERSON], фотоматеріалами, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Суд, приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення. За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved