Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою і просить визнати недієздатною його рідну сестру громадянку Російської Федерації [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства та до 2002 року постійно проживала зі своїми батьками у м.Пушкіно, Московської області Російська Федерація. Заявник є рідним дядькою [PERSON] Після смерті батьків [PERSON], заявник у 2002році зареєстрував [PERSON] з своїм місцем проживання де вона й по теперішній час і проживає. Заявник вказує, що 29.06.2011р. [PERSON] оглянуто у Київській міській КПЛ №1 та надано консультативний висновок № 355, встановлено діагноз «Помірна розумова відсталість, яка відповідає ступеню імбецильності з повною соціальною та побутовою дезаптацією». Таким чином, [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні, заявник підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, надала подання та висновок про призначення опікуном [PERSON], та його доньку [PERSON] у разі визнання [PERSON] недієздатним.. Суд у відповідності до положень ст.24 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22.01.93р., ухвалою від 23.04.2013р. звернувся до компетентного суду Російської Федерації з повідомленням про виникнення підстав для визнання [PERSON] [INFO]. народження громадянки Російської Федерації зареєстрована [ADDRESS] недієздатною особою для прийняття протягом трьох місяців про відкриття провадження у справі чи повідомленні про прийняте рішення. Листом від 11.12.2013р Пушкінський міський суд Російської Федерації повернув без виконання ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2013р. із доданими документами. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши висновок експертизи, матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, виходячи з наступного. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 240 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням її стану здоров'я. Відповідно ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 40 від 20.01.2015р. [PERSON], [INFO]. народження, страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді резидуально - органічного ураження головного мозку з інтелектуальним недорозвитком, вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом [PERSON] нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку органу опіки і піклування в особі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.04.2015 року № 109/02/35-3074, про доцільність у разі визнання судом [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, призначити опікунами [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що заявник [PERSON], піклується та дбає про свою племінницю [PERSON] Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] матеріально та житлом абезпечені. За місцем проживання характеризуються позитивно. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами над [PERSON]. Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідності її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved