Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити юридичний факт його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року і по теперішній час. В обгрунтування заяви зазначено, що заявник народився [INFO] у місті Дніпропетровську, УРСР. Мати заявника - [PERSON] , [INFO] , та його батько - [PERSON] , [INFO] , не були в зареєстрованому шлюбі, як відомо заявнику зі слів матері. Заявник разом із матір`ю проживав спочатку по [ADDRESS] . У вересні 1991 року заявник пішов у перший клас до СШ №59 у м. Дніпропетровську та у 1994 році він з матір`ю переїхав з двокімнатної квартири по [ADDRESS] , в однокімнатну квартиру [ADDRESS] , де проживали до 1996 року. У 1996 році заявник з матір`ю переїхали проживати за адресою: [ADDRESS] . Заявник пішов у 6-й клас СШ №48 у м. Дніпропетровську, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. О. Кониського, 79. Вказує, що під час навчання у школі №48 заявник заповнював формуляр на отримання ідентифікаційного коду та йому ГУ ДПС України у Дніпропетровській області було присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків. Довідку заявник не зміг отримати, бо на той час матір загубила свій паспорт і свідоцтво про народження заявника. Коли заявнику виповнилося 16 років, він самостійно ходив у паспортний стіл Бабушкінського району м. Дніпропетровська, щоб отримати паспорт, де заявнику сказали прийти з матір`ю, вона повинна бути зі своїм паспортом та свідоцтвом про народження заявника. Через те, що мати на той час загубила вказані документи, паспорт заявник так і не отримав. З 2001 по 2003 рік заявник навчався у СШ №31, по закінченню якої отримав атестат [NUMBER] . За адресою: [ADDRESS] заявник проживав із матір`ю до 2001 року, із середини 2001 року вони переїхали жити в квартиру [ADDRESS] , де заявник проживає і досі. З 2002 року батько заявника - [PERSON] із ними не проживає. [INFO] мати заявника померла. В матері була рідна сестра - [PERSON] , 1945 року народження, яка померла у 2001 році. Інших родичів у заявника немає. Також заявник зазначає, що з 2015 року він проживає у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] та лютому 2021 року він звернувся до Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України. 24 березня 2021 року заявник отримав відповідь від міграційної служби, в якій було повідомлено про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. З урахуванням зазначених вище обставин, у будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, неможливо підтвердити належність заявника до громадянства України. Встановлення факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року заявнику необхідне для подальшого звернення до відділу міграційної служби. Від встановлення вказаного факту залежить можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутись до міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Заявник та представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] просила вирішити заяву на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). З 1 вересня 1991 року по 4 вересня 1996 року заявник навчався в СШ №59 Ленінського РВО м.Дніпропетровська, яку в подальшому було перейменовано в КЗО №59 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний заклад» Дніпровської міської ради (а.с.12-13). З відповіді Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №59 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» Дніпропетровської міської ради від 10 лютого 2021 року, також встановлено, що [PERSON] вибув з 6 класу 4 вересня 1996 року на підставі наказу №325, п. 1 від 04 вересня 1996 року до СШ №48. Причина вибуття: переїзд батьків (згідно книги наказів та алфавітної книги). Відповідно до записів алфавітної книги по СЗШ №59, особова справа та інші документи були видані батькам 4 вересня 1996 року при вибутті дитини зі школи (а.с.14). У період з 7 вересня 1996 року по 23 січня 2001 року заявник навчався в СШ №48 та вибув у зв`язку з переходом до СШ №31 (а.с.15-19). З 23 січня 2001 року по 20 червня 2003 року заявник навчався в комунальному закладі освіти «Вечірня (змінна) середня загальноосвітня школа №31» Дніпровської міської ради та отримав атестат про повну загальну середню освіту (а.с.20-25). З відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 17 серпня 2020 року за вих.№5/5-138 встановлено, що матір заявника - [PERSON] з 5 червня 1972 року по 28 вересня 1993 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; з березня 1994 року по 28 вересня 2001 року - за адресою: [ADDRESS] . З карточки прописки за формою А [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , з нею також проживав син [PERSON] (а.с.26,27,27 зворот,28). Листом Новокодацького районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної Служби України в Дніпропетровській області стосовно розгляду заяви щодо оформлення паспорта громадянина України, заявнику рекомендовано звернутися особисто до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або юридичного факту про проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року (а.с.32). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що знає заявника, якого впізнала в судовому засіданні, приблизно з 1990 року, оскільки він з мамою приходив до рідної сестри останньої [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] , а вона проживала в квартирі №1 за даною адресою. Потім з 1995 року вона вже не проживала за даною адресою, але приходила туди до своєї матері та бачила, що після смерті [PERSON] там вже постійно проживав заявник зі своєю матір`ю. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він із заявником, якого він впізнав у судовому засіданні, з 1997 року по 2006 рік були друзями та знає, що він з батьками жив по [ADDRESS] . Крім того, додав, що всі його друзі та знайомі знають заявника як [PERSON] . Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( 13 листопада 1991 року ) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Приймаючи до уваги те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення та необхідне для подальшого звернення заявника до відповідних державних органів з метою встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. В задоволенні заяви [PERSON] в частині встановлення юридичного факту його постійного проживання на території України по теперішній час слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю вимог в даній частині, листом заінтересованої особи заявнику рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України лише за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року. З огляду на викладене, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: partial