Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що йому було видано державний акт на право власності на землю. Вважає, що на момент оформлення вказаного державного акту було допущено помилку в написанні його по-батькові. У звязку з вказаним просить задовольнити заяву. Представник заявника в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. (а.с. 14). Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій вказав розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав повністю. (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ОД № 5266, виданого Троїцькою сільською Радою народних депутатів Біляївського району, Одеської області від 03 квітня 1994 року заявнику належить земельна ділянка площею 1.00 га, що розташована на території Троїцької сільської ради. Біляївського району, Одеської області та призначена для ведення особистого підсобного господарства. (а.с. 7). Заявником була виявлена допущена помилка в державному акті, а саме в графі «Прізвище, ім'я, по батькові» його записано по батькові як «Олексійович» замість вірного - «Олександрович». Факт того, що [PERSON], по-батькові є «Олександровичем» підтверджується наступними документами: - паспортом серії КК 158063, виданий 20 листопада 1998 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області на ім'я [PERSON]; (а.с. 3-4) - карткою фізичної особи платника податків на ім'я [PERSON]; (а.с. 5) - свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 457856, видане 10 січня 1975 року Троїцькою сільською радою, Біляївського району, Одеської області де в графі «Громадянин» російською мовою заявника записано як «Дерус Владимир Александрович»; (а.с. 10) - свідоцтом про одруження заявника серії II-АБ № 173735, де також російською мовою записано як «Дерус Владимир Александрович»; (а.с. 11) - довідкою Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області за № 168 від 05 лютого 2018 року, в якій вказано, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], на ім'я якого видано державний акт на право постійного користування землею серії ОД № 5266, являються однією людиною. (а.с. 9). Вважає, що в подальшому допущена помилка буде перешкоджати йому в реалізації свого права щодо цієї земельної ділянки. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз'яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, встановлення вказаного факту має для нього юридичне значення та від нього залежать майнові права на вказану земельну ділянку, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved