Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулась до Приморського районного суду міста Маріуполя із заявою про встановлення факту її знаходження на утриманні її померлого чоловіка [PERSON] В обґрунтування своєї заяви посилалася на ті обставини, що вона з чоловіком [PERSON] мали статус внутрішньо переміщеної особи, оскільки зареєстровані в [INFO], який входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 14 лютого 2018 року, її чоловік [PERSON] помер. До дня смерті чоловіка вони разом проживали за адресою: [INFO], разом вели спільне господарство. Також [PERSON] зазначає що її чоловік за життя отримував пенсію, розмір якої значно перевищував розмір її пенсії, і фактично вона знаходилася у нього на утриманні. Просить суд задовольнити її заяву в повному обсязі. Заявник та її представник Дяконова К.І. до суду не зявились, надали заяву в якій заявлені вимоги підтримали, просили заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи Центрального обєднаного УПФУ м. Маріуполя до суду не зявився, надав заяву про розгляд заяви за його відсутності, заперечень по суті позову не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про укладання шлюбу виданого 04 грудня 1982 року віділом РАЦ м. красний Луч Ворошиловградської області, підтверджено факт укладення шлюбу між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.10) Факт смерті [PERSON], 14.02.2018 року, підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 06 березня 2018 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецький області, актовий запис № 551. ( а.с.11) [PERSON] перебуває на обліку в єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб в управлінні соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради з 12 вересня 2017 року №000328349/[NUMBER] за адресою проживання [INFO]. ( а.с.14) Згідно ч. 1 ст. 293ЦК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3 ст.235 ЦК України, Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно виписки по картковому рахунку №0040-26253202636279, пенсія [PERSON] складає 1373,00 грн.. (а.с.15). Згідно виписки по картковому рахунку №0040-2625500422808, пенсія [PERSON] складає 9117,82 грн.. (а.с.16). Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника;2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. З огляду на наведені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] проживали однією родиною, за однією адресою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved