Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме про належність їй Державного акта на права власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 30 серпня 2007 року Підволочиським районним відділом земельних ресурсів на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2004 року № 3898 на ім'я [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує на те, що є власником земельної ділянки загальною площею 3,0626 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Скалатської міської ради Підволочиського району, яка складається з двох земельних ділянок; площею 2,9933 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,0693 га кадастровий номер [NUMBER] згідно Державного акта [NUMBER], виданого 30 серпня 2007 року Підволочиським районним відділом змелених ресурсів, правонаступником якого є відділ Держгеокадастру у Підволочиському районі, проте вказаний правовстановлюючий документ виданий на ім'я «[PERSON]», тобто на прізвище, яке вона носила у шлюбі до 22 вересня 2005 року і змінила його після розірвання шлюбу. Враховуючи те, що внести зміни у Держаний Акт у позасудовому порядку неможливо, розбіжності у правовстановлюючому документі на земельну ділянку позбавляють її можливості документально розпоряджатись належним їй майном,- [PERSON] просить заяву задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, будучи в установленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутності, поти задоволення зави не заперечує. Представник заінтересованої особи - відділ Держгеокадастру у Підволочиському районів судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи чи заперечень проти заявлених вимог не подавав. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти : Як убачається із паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 04 лютого 2010 року, прізвище, ім'я та по-батькові заявника зазначено «[PERSON]», [INFO]. Таке ж прізвище ім'я та по-батькові - «[PERSON]» зазначено у картці фізичної особи - платника податків. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 22 вересня 2005 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 22 вересня 2005 року. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Проте, у Державному акті серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданому 30 серпня 2007 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3898 власником земельної ділянки площею 3,01626 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Скалатської міської ради - зазначено «[PERSON]». У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], виданого 20 грудня 2004 року [PERSON] є спадкоємцем щодо спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 3,07 га на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало померлому [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Скалатською міською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на змелю 02 грудня 1999 року за № 7. Таким чином, запис прізвища заявника «[PERSON] » зазначений в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку не відповідає - запису прізвища «[PERSON]», зазначеного в інших документах, що посвідчують її особу. Аналізуючи викладене судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 30 серпня 2007 року видано на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20 грудня 2004 року на ім'я [PERSON] при цьому не враховано зміни прізвища останньої під час розірвання шлюбу. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що згідно довідки № 31-1913-99.5-913/2-16 від 04 жовтня 2016 року, виданої відділом держгеокадастру у Підволочиському районі, виправлення у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку на даний час не здійснюється і є неможливим, оскільки Інструкція по заповненню бланків Державних актів на право власності на земельну ділянку затверджена Наказом Держкомзему України № 325 від 22 червня 2009 року, якою і було врегульовано виправлення таких помилок, втратила чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики і продовольства № 537 від 09 вересня 2013 року, а отже і вирішити дане питання у позасудовому порядку у заявника немає можливості. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року суд, на підставі п. 6 ст .256 ЦПК, може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких , що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту. страхового свідоцтва (Полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення факту належності Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30 серпня 2007 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3898, на ім'я [PERSON] - [PERSON] відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію її законних прав, зокрема здійснення права власності, тому, відповідно до ст. 256 ЦПК України, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved