Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та встановлення факту спільного проживання однією родиною разом із чоловіком на момент його смерті. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що вона та її чоловік [PERSON] проживали разом в [ADDRESS] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1990 року. Її чоловік отримував набагато більшу пенсію, ніж вона. Її пенсії вистачало їй лише на харчування, а купувати собі ліки, оплачувати комунальні послуги вона була б не взмозі. [PERSON] до останнього часу свою пенсію повінстю віддавав їй, оскільки вони жили однією родиною і вона керувала домогосподарством, витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, ліків, тощо. Тобто останні роки вона була на утриманні свого чоловіка. [INFO] її чоловік помер і його поховання здійснювала заявниця як дружина померлого. Пенсія чоловіка значно перевищувала розмір пенсії заявниці, та остання фактично останні роки знаходилася на утриманні свого чоловіка, оскільки пенсії заявниці вистачало тільки на оплату комунальних послуг, а харчування, придбання одягу та ліків здійснювалося за кошти чоловіка. У зв`язку зі смертю чоловіка була припинена виплата його пенсії і, як наслідок, заявниця втратила змогу самостійно у повному обсязі забезпечувати свої потреби. Після смерті чоловіка заявниця втратила постійне та основне джерело для існування, так як одержувала від померлого чоловіка допомогу на утримання, що становило більшу частку її доходу. Заявниця звернулась до Старобільського об`єднаного УПФУ Луганської області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, проте їй було відмовлено в усній формі, так як у неї з померлим чоловіком різні адреси реєстрації згідно довідці ВПО. Встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та факту спільного проживання однією родиною разом із своїм чоловіком [PERSON] необхідно заявнику для реалізації свого права на пенсійне забезпечення та оформлення інших правовідносин цивільно-правового характеру. Тому просила суд встановити факт, що вона спільно проживала однією родиною разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходилася на його утриманні до моменту його смерті, яка настала [INFO] . В судове засідання заявник [PERSON] , представник заявника [PERSON] не з`явилися, в заяві зазначили про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явилася, суду надані письмові заперечення проти та заява про розгляд справи без участі представника управління. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] 04.09.1990 уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 176, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] , про що надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.12.2020 року Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Сорокине Луганської області, Україна, про що 09 грудня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 315. Згідно наданих заявницею копій паспортів на її ім`я та ім`я її покійного чоловіка вони були зареєстровані: [PERSON] з 17.09.1998 року за адресою [ADDRESS] [PERSON] з 04.12.2002 року за адресою [ADDRESS] Згідно наданої заявником копії разового доручення № 909250126262/80 на виплату допомоги на поховання, виданого Марківським об`єднаним управлінням ПФУ від 14.12.2020 року, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку в Марківському об`єднаному управлінні ПФУ в Луганській області та на його поховання виплачена допомога у сумі 26460,38 грн. Заявниця [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою від 23 жовтня 2017 року № 16008, виданою УСЗН Марківської районної державної адміністрації Луганської області. Заявниця взяті на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою від 20 січня 2021 року № 934-5000335321, виданою УСЗН Старобільської районної державної адміністрації Луганської області. Своє звернення до суду заявниця обґрунтовує тим, що вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами, і так само були взяті на облік за різними адресами як ВПО, що перешкоджає їй в переході на пенсію за втратою годувальника, і тому їй необхідно встановити як факт спільного проживання, так і факт знаходження на утриманні померлого чоловіка, які є юридичними, оскільки від цих фактів залежать її пенсійні права. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України). Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1.Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV). Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року. Аналіз норм статтей 4,5,10,26,36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, щочоловік (дружина) став непрацездатними, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Отже, заявниця [PERSON] як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV та отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка [PERSON] . Крім того, оскільки подружжя було зареєстровано за різними адресами, для застосування вищезазначених норм закону доведенню підлягає і факт їх спільного проживання однією родиною. Щодо встановлення останнього, факт підтверджено заявницею за допомогою показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які як сусіди родини [PERSON] на тимчасово окупованій території України підтвердили, що заявниця мешкала разом із померлим чоловіком за адресою: [ADDRESS] з 04.12.2002 року до моменту його смерті [INFO] . З копії довідки, виданої відділом по життєзабезбеченню п. Урало-Кавказ м. Краснодон Луганської області від 17.05.2021 року за № 14, так званої ЛНР, вбачається, що заявниця мешкала разом із померлим чоловіком за адресою: [ADDRESS] на день його смерті [INFO] . З копії акту про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті, виданого відділом по життєзабезбеченню п. Урало-Кавказ м. Краснодон Луганської області від 17.05.2021 року за № 14, так званої ЛНР, вбачається, що заявниця мешкала разом із померлим чоловіком за адресою: [ADDRESS] на день його смерті [INFO] . Смт. Урало-Кавказ місто Краснодон Луганської області, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі. На підставі зазначеного, враховуючи положення ст.3,8,9 Конституції України, Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», відповідних постанов ВРУ та розпоряджень КМУ, а також практику Міжнародного суду ООН щодо сформування так званих «намібійськіх винятків», ЄСПЛ, Верховного Суду, суд бере до уваги відомості, які містяться у вказаних довідці та акті, в якості доказу по справі. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, заявниця [PERSON] посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , проживала з ним спільно, та пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування. Згідно копії довідки, наданої Старобільським об`єднаним управлінням ПФУ в Луганській області сума пенсії [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року складає 11053,12 грн. Чоловік заявниці [PERSON] отримував відповідно до разового доручення Марківського об`єднаного УПФУ Луганської області пенсію за місяць у розмірі 13230,19 грн. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровану шлюбі з 04.09.1990 року, при цьому, розмір пенсії померлого [PERSON] на місяць значно перевищував розмір пенсії на місяць [PERSON] , був основним та постійним джерелом засобів до існування [PERSON] , яка є непрацездатним членом сім`ї у зв`язку із досягненням пенсійного віку. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] спільно проживала однією родиною разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходилася на його утриманні до моменту його смерті, яка настала [INFO] , у зв`язку із чим заява [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та встановлення факту спільного проживання однією родиною разом із чоловіком на момент його смерті підлягає задоволенню.

Outcome: approved