Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті особи, мотивуючи свої вимоги тим, що він є онуком [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] . В серпні 2020 року [PERSON] захворів та з причини тяжкої хвороби - духсторонньої пневмонії помер [INFO] в Донецькій області, [ADDRESS] . На підтвердження факту смерті [PERSON] , він отримав свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01.09.2020 року «Відділом ЗАГС Єнакієвського міського управління юстиції Донецької народної республіки». За законодавством України «ДНР» є утворенням незаконним, тому в вересні 2020 року він звернувся до Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про реєстрацію факту смерті покійного діда, однак в органах ДРАЦС йому повідомили про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області. Внаслідок зазначеного він змушений звернутися із даною заявою в суд, задля встановлення факту смерті свого діда [PERSON] оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту, який породжує юридичні наслідки. На підтвердження викладених обставин заявник надав наступні докази: копію паспорту та РНОКПП заявника; копію свідоцтва про народження заявника; копію довідки № 1332-20.15-38 від 25.09.2020, виданою Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до якої згідно актового запису про народження гр. [PERSON] , [INFO] (батька заявника), по с. Сокиряни Теплицького району Вінницької області, батьками вказано [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 10.06.1990 на ім`я [PERSON] ; копію довідки № [NUMBER] від 24.11.2014 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; довідку про причину смерті № 989 від 31.08.2020; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.09.2020 року «Відділом ЗАГС Єнакієвського міського управління юстиції Донецької народної республіки»; фотознімками з місця поховання [PERSON] .. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для вирішення питань прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі та участі [PERSON] .. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Єнакієвським міським управлінням юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки серії [NUMBER] виданого 01.09.2020 актовий запис № 1188 помер [PERSON] , який на день смерті постійно проживав на тимчасово окупованій території в [ADDRESS] . Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останнього не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved