Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом останніх п`яти років до дня смерті. В обґрунтування заяви покликається на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Починаючи з 20 лютого 2013 року заявниця постійно проживала з покійною [PERSON] , доглядала за нею до дня смерті, вела спільне господарство та сплачувала за надані комунальні послуги. Окрім цього, вказала, що була опікуном [PERSON] , яка була особою з інвалідністю першої групи та визнана недієздатною внаслідок психічного захворювання. Спадкоємців першої черги та осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині померлої, немає, відтак у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі чого заведено спадкову справу №01/2020. Однак, для завершення оформлення документів, зокрема, видачі свідоцтва про право власності на спадщину, відсутній підтверджуючий документ щодо постійного проживання протягом п`яти останніх років та ведення спільного господарства з [PERSON] до дня її смерті. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року до участі у справі залучено [PERSON] , який є племінником [PERSON] та чоловіком заявника [PERSON] , як заінтересовану особу. Представник заявника у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила суд таку задовольнити. У судове засідання приватний виконавець Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. не з`явилась, на адресу суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких не заперечує проти спадкування заявником майна померлої у випадку доведення заявником факту спільного проживання разом із померлою та встановлення цього факту судом. Окрім цього вказала, що довідка з місця проживання з якої випливає, що заявник зареєстрована за однією адресою із померлою, не підтверджує факту спільного проживання, так як спадкоємець чи спадкодавець могли фактично проживати за іншою адресою. Станом на 26.06.2020 інші спадкоємці до нотаріуса не звертались. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, заяву про встановлення юридичного факту підтримав та просив суд таку задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у пунктах 2, 23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу на те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі ч. 4 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1109, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З метою прийняття спадщини за законом, 07 лютого 2020 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (спадкова справа №01/2020), проте 18 травня 2020 року отримала повідомлення про те, що спадкоємці четвертої черги мають право на спадкування за законом у випадку проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки вказує лише на факт реєстрації. Як на підставу задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник покликається на те, що на час відкриття спадщини спільно проживала із спадкодавцем протягом останніх п`яти років до дня її смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Встановлено, що заявник [PERSON] проживає та була зареєстрована у кватирі [ADDRESS] з 20 лютого 2013 року, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданою ЛКП «Житловик-С» від 27 січня 2020 року. Окрім цього, у вказаній квартирі зареєстрований чоловік заявника [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 01 вересня 1994 року, зареєстрованого Львівським міським відділом бюро технічної інвентаризації відділом приватизації житла міської адміністрації за №10086, власниками квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В подальшому, згідно з договором дарування від 30 грудня 2014 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., заявник [PERSON] прийняла безоплатно у власність 2/3 ідеальних частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31931622 від 30 грудня 2014, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Як видно із належним чином завіреної копії спадкової справи №01/2020, відкритої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., відкритої після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, а саме частка у квартирі [ADDRESS] . Відомості про будь-яких інших, крім [PERSON] , спадкоємців, відсутні. Окрім цього, судом встановлено, що на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 липня 2014 року [PERSON] звільнено від повноважень опікуна недієздатної [PERSON] та опікуном останньої призначено заявника [PERSON] . В ході розгляду вищевказаної справи судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою матері [PERSON] , який до 2012 року виконував обов`язки опікуна недієздатної [PERSON] . Після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце у 2012 році, отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до втрати можливості здійснювати ним догляд за тіткою, просив призначити опікуном його дружину [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є донькою заявника [PERSON] , надала показання про те, що у квартирі [ADDRESS] її матір проживала більш тривалий час, ніж була за цією адресою зареєстрована. Оскільки батько [PERSON] потратив у ДТП та не міг виконувати обов`язки опікуна [PERSON] , з 2014 року за рішення суду матір призначено опікуном останньої, за якою вона здійснювала догляд до дня її смерті. Деякий час батько проживав із нею (свідком [PERSON] ), оскільки потребував догляду після ДТП, проте після смерті [PERSON] матір забрала його до себе. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] є відповідно матір`ю та вітчимом її батька, останні померли, а частку вищевказаної квартири подарували сину, який в подальшому таку подарував дружині [PERSON] . Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Свідок [PERSON] надала показання про те, що є сусідкою заявника [PERSON] , яка у квартирі [ADDRESS] проживає більше двадцяти років та до дня смерті [PERSON] , яка є тіткою її чоловіка, здійснювала за нею догляд. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що такими беззаперечно підтверджено факт спільного проживання заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , протягом останніх п`яти років до дня смерті. Оскільки встановлення факту проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення та є необхідним для оформлення нею спадкових прав, законом не визначено іншого порядку встановлення такого факту, заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved