Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу обмежувального припису відносно чоловіка [PERSON] , в якій зазначила, що останній застосовує до неї психологічне насильство (словесні образи, погрози з метою обмеження волевиявлення та примушення відкликати заяву про розірвання шлюбу). Зазначила, що з приводу протиправних дій з боку чоловіка вона зверталась до правоохоронних органів. Враховуючи викладене, просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на 6 місяців, яким заборонити останньому перебувати у місці проживання [PERSON] та ї дітей у квартирі [ADDRESS] , а також встановити заборону [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 м до місця проживання (перебування), навчання, [PERSON] та ї дітей, а також заборонити [PERSON] спілкуватись з нею та дітьми у будь-який спосіб. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 визначено головуючого суддю Мачуського О.М.. Відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2021 у вказаній справі відкрито окреме провадження. У судовому засіданні заявник підтримали вимоги, викладені у заяві, та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти поданої заяви оскільки він не вчиняє ті дії, на які вказує заявник та зазначив, що заява подана з метою обмеження його у праві власності на майно. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 11 квітня 2009 р. зареєстрували шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 224. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.2009 р. [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить відповідно 1/3 та 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Судом також встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до Висновку 5717 від 17.03.2021 ст. дільничним офіцером поліції № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було здійснено перевірку за фактом звернення [PERSON] від 16.03.2021 щодо домашнього насильства. За результатами звернення відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно із ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ). Разом з тим, згідно положень ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Відповідно до положень КУпАП за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення приймається відповідне рішення (постанова). Сторони в судовому засіданні підтвердили факт того, що на теперішній час адміністративна справа про притягнення [PERSON] до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП судом не розглянута, рішення не прийнято. Таким чином, матеріали справи не містить належних доказів того, що заінтересована особа є кривдником (особа, яка вчинила домашнє насильство), а тому заява у видачі обмежувального припису є передчасною. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає. При цьому суд роз`яснює, що заявник не обмежена в праві повторно звертатись до суду про видач обмежувального припису в майбутньому. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed