Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у вигляді: заборони наближатись на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] та дітей [PERSON] , [PERSON] ; заборони перебувати за місцем роботи [PERSON] у магазині « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] налижатись на відстань 50 метрів до інших місць відвідувань [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] ; заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі із [PERSON] у них народилась дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Крім цього, [PERSON] надав згоду про внесення відомостей про нього, як батька у актовому записі про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із заявницею та перебувають на її утриманні. Між заявницею та її колишнім чоловіком [PERSON] склались неприязні стосунки, оскільки [PERSON] упродовж тривалого часу вчиняє стосовно заявниці психологічне, фізичне насильство, шляхом систематичних принижень. Тривалий час [PERSON] чинить стосовно [PERSON] психологічне насильство, яке проявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосовуванні сили. Зазначені дії відбуваються на очах неповнолітніх дітей, що також негативно відбивається на їх психологічному стані. Заявниця постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані, вона боїться за своє життя та здоров`я. Неодноразово звертався у зв`язку із цим в правоохоронні органи за захистом. Фізичне насильство відображається в тому, що [PERSON] неодноразово застосовує до неї фізичну силу та погрожує через ревнощі. Психологічне насильство полягає в тому, що [PERSON] веде себе агресивно, погрожує розправою. Також зазначила, що її колишній чоловік вживає наркотичні речовини на очах у дітей. Зазначила, що існує ризик вчинення [PERSON] в майбутньому домашнього насильства відносно неї. Тому, враховуючи наведені обставини просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] заяву підтримали з підстав викладених у ній. Також, [PERSON] суду пояснила, що вона боїться за своє здоров`я, оскільки неодноразово потерпала від вчинення фізичного насильство із боку її колишнього чоловіка [PERSON] . Останні раз в кінці жовтня 2021 року, про що зверталась до органів Національної полії України. Фізичне та психологічне насильство по відношенню до неї із боку [PERSON] проявляється у агресії, ревнощах, заподіяння тілесних ушкоджень, погроз. Такі дії вчинялись [PERSON] біля будинку заявниці, а також біля її роботи. [PERSON] забирав у заявниці телефон, стукав у вхідні двері її житла, що спричиняє у заявниці стрес, побоювання за своє життя, загрози заподіяння їй тілесних ушкоджень. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні погодився із встановленням до нього обмежень, які просить заявник терміном на три місяці. Погодився із наведеними обставинами заявником у поданій нею заяві, вчинення щодо заявниці психологічного та фізичного насильства. Заперечив факт заподіяння заявниці тілесних ушкоджень та вчинення насильства стосовно неповнолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2018 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2021 року. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Крім цього, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21 серпня 2018 року, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] [PERSON] разом із своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка не набута сторонами під час шлюбу та не належить до спільного майна подружжя. [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] постановами Тернопільського міськрайонного суду притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення ним домашнього насильства стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме: -від 06 жовтня 2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] 25 вересня 2021 року близько 15 год. в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме переслідував її, прижимав до себе із застосуванням сини, чим могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень; -від 08 жовтня 2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] 31 липня 2021 року близько 19 год. в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме ображав її нецензурною лайкою, забрав мобільний телефон, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень; Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що [PERSON] систематично, протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її колишній чоловік [PERSON] , яке виражається у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні фізичної сили, позбавленні у користуванні власним майном. Внаслідок зазначених дій стосовно [PERSON] . Тернопільським міськрайонним судом виносились постанови за ст..173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладення адміністративного стягнення. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України виносився терміновий заборонний припис, а тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] у вигляді заборони [PERSON] наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , а також на зазначену відстань до [PERSON] у інших місцях; заборонити [PERSON] наближатись на відстань більше 50 метрів до місця роботи [PERSON] у магазині « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також перебувати у зазначеному місці; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись із нею протягом часу визначену даним приписом. Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити п`ять місяців, виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження [PERSON] у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: partial