Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, який народився в селі Н-Янчиха, Хасанського району Приморського краю, помер [INFO] р. в м. Алмазна Луганської області; допустити негайне виконання рішення у справі; звернути судове рішення до виконання; зобов'язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видати свідоцтво про смерть [PERSON] Заявлену вимогу заявник обґрунтовує тим, що вона є дружиною [PERSON], який помер [INFO] р. в м. Алмазна Луганської області, причина смерті - хвороба. Однак отримати свідоцтво про смерть в Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області неможливо, оскільки смерть відбулась на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник вказує, що вона зверталась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області з документами про смерть [PERSON], які були отримані за місцем його смерті, однак на підставі наявних документів їх було відмовлено в реєстрації факту смерті [PERSON] [PERSON] зазначає, що встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для оформлення спадщини. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності; заяву про встановлення факту смерті підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надана копія лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/у) №81 від 30.04.2018 р., згідно якого [PERSON], [INFO], помер [INFO] р.; місцем смерті вказано м. Алмазна, Луганської області; смерть настала вдома, за адресою: [ADDRESS]; смерть наступила в результаті хронічної недостатності кровообігу ДБ, дифузного кардіосклерозу, ішемічної хвороби серця, ІІ гіпертонічної хвороби. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.06.2018 р. за №9298/15.1-04-01 відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р., місце смерті: м. Алмазна Луганської області. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як вже було зазначено, однією з підстав державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, суд вважає зайвим задоволення вимоги заявника щодо зобов'язання Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області видати свідоцтво про смерть [PERSON], оскільки зазначені дії є наслідком встановлення судом факту смерті [PERSON] і випливають з винесеного судом рішення, а тому не потребують окремої вказівки суду. В випадку вчинення в майбутньому посадовими особами заінтересованої особи перешкод у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі рішення суду, вказане питання буде розглянуто судом окремо за фактом його виникнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved