Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві вказала, що її дівоче прізвище [PERSON] , і в даний час вона оформляє свої спадкові права після смерті матері [PERSON] . Однак, при зверненні нею до державного нотаріуса із заявою про отримання обов`язкової частки у спадковому майні, зокрема, частину квартири [ADDRESS] , отримала відмову, яка мотивована тим, що у Свідоцтві про право власності на вищевказану квартиру, яке видано органом приватизації виконавчого комітету Лубенської міської ради після приватизації квартири нею, а також [PERSON] , [PERSON] , її дівоче прізвище вказано « [PERSON] », тобто воно не є тотожним з прізвищем « [PERSON] ». Заявник прохає суд встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] , виданого органом приватизації виконавчого комітету Лубенської міської ради. В судовому засіданні заявник [PERSON] на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи [PERSON] Копотун [PERSON] . [PERSON] щодо задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа державний нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, щодо заявлених вимог покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа, як убачається зі змісту\~ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема і встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Так, в матеріалах справи мається довідка КП «Лубенське МБТІ» №69-Т від 11.02.2020 року (а.с.8), згідно якої вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована 10.11.1993 року в КП «Лубенське МБТІ» в реєстровій книзі №67, реєстрований №8860 за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло №130, виданого органом приватизації виконавчого комітету Лубенської міської ради 19.02.1993 року. На підтвердження викладеного до матеріалів заяви надано також дублікат Свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2020 року №4/9р. (а.с.7). В постанові державного нотаріусу Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.06.2020 року (а.с.6) зазначено, що у Другій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №17/2020 на майно померлої [INFO] [PERSON] . Спадкоємцем за законом являється [PERSON] , спадкоємцем по заповіту є [PERSON] . Спадкоємицею за законом [PERSON] надано нотаріусу вищевказаний дублікат Свідоцтва про право власності на житло, згідно якого, одним із співвласників квартири являється вона, однак її дівоче прізвище у Свідоцтві зазначено [PERSON] , замість вірного [PERSON] , що стало однією із причин відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вочевидь прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » не є тотожними. У свідоцтві про народження заявника її дівоче прізвище вказано « [PERSON] » (а.с.9). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відтак, суд вважає, що заявник [PERSON] ) дійсно є співвласником квартири [ADDRESS] , набувши право власності на підставі приватизації разом з [PERSON] та [PERSON] і встановлення юридичного факту, а саме належності в тому числі і заявникові Свідоцтва про право власності на житло не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а також те, що, виправити написання прізвища в оригіналі документу заявнику не має можливості, встановлення факту належності\~документу має юридичне значення, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved