Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

\~ Заявник [PERSON] звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд встановити факт спільного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останьої 11.05.2006 року. \~ В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що 11.05.2006 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку в с. Карла Лібкнехта (Зоря) по вул. Інтернаціональній (Миру) буд. 84, Розівського району, Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок від 30.12.1993 року, видане Карло-Лібкнехтівською (Зорянською) сільською радою. Заявник [PERSON] вказав, що восени 2000 року він забрав свою матір до себе в помешкання за адресою: Запорізька область, Розівський район, вул. Інтернаціональна (Миру), буд. 115 с. Карла Лібкнехта (Зоря), щоб доглядати, оскільки за станом здоровя їй було тяжко самостійно доглядати за собою. Після смерті матері, яка померла в домі заявника [PERSON] за вищевказаною адресою, заявником було витрачено кошти на її поховання. У червні 2017 року заявник звернувся до [PERSON] державної контори для подання заяви про прийняття спадщини, але у прийняті даної заяви [PERSON] було відмовлено на тій підставі, що він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не надав документів, які б свідчили про прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України. Встановлення факту проживання однією сім`єю заявнику [PERSON] необхідно для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно у вигляді житлового будинку, власником якого була покійна мати заявника - [PERSON] 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи провадження у даній справі відкрито 06.12.2017 року (а.с. 25-26), таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали повністю з наведених у заяві підстав, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує (а.с.48). Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справу у відсутність представника заінтересованої особи [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області. Заслухавши пояснення заявника, його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 травня 2006 року померла мати заявника [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (Зоря), вул. Інтернаціональна (Миру), буд. 84, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця та довідкою виконавчого комітету Зорянської\~ сільської ради Розівського району Запорізької області від червня 2017 року № 300 (а.с.7, 12). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинку № 84 по вул. (Інтернаціональній) Миру в с. Карла Лібкхнета (Зоря) Розівського району Запорізької області, яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30 грудня 1993 року та підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 13 листопада 1990 року (а.с.8-11). Відповідно до листа державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори №494/01-16 від 09 червня 2017 року, [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON], померлої 11.05.2006 року, оскільки з заявою про прийняття спадщини він до нотаріальної контори не звертався та факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ст. 1268 ЦК України, ним не підтверджено (а.с.13, 20). Як встановлено під час судового розгляду, заявник [PERSON], [INFO], є рідним сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника, де в графі «Мати» зазначено [PERSON] та свідоцтвом про одруження від 25.10.1955 року, відповідно до якого 25.10.1955 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Бергер» (а.с.6, 51). [PERSON], [INFO], є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], в передбачений законодавством 6-ти місячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, прийняв спадщину після смерті останньої шляхом фактичного володіння та користування спадковим майном. З заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] інші спадкоємці не звертались, що також підтверджується листом [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області № 1100/01-16 від 14.12.2017 року, відповідно до якого спадкова справа відносно померлої 11 травня 2006 року [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою Запорізької області не заводилась, про що також свідчить відсутність інформації в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50275459 від 14.12.2017 року, заповіти або спадкові договори не складались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50275461 від 14.12.2017 року (а.с. 36, 38-39). Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 зазначеної вище Постанови розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Відповідно до довідки виконавчого комітету Зорянської сільської ради Розівського району Запорізької області № 300 від 02.06.2017 року, [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] (11.05.2006 року) постійно проживав разом з останньою за адресою: Запорізька область, Розівський район, с. Карла Лібкнехта (Зоря) по вул. Інтернаціональній (Миру) буд. 115. (а.с. 21). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] (11.05.2006 року) постійно проживав разом з останньою за адресою своєї реєстрації: Запорізька область, Розівський район, с. Карла Лібкнехта (Зоря) по вул. Інтернаціональній (Миру) буд. 115, де доглядав за нею, забезпечував її лікування по час її смерті, займався її похованням. Встановлення встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявнику [PERSON] необхідно для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно у вигляді житлового будинку, власником якого була покійна мати заявника - [PERSON]. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (11.05.2006 року) та відкриття спадщини, по вул. Інтернаціональній (Миру) буд. 84 в с. Карла Лібкнехта (Зоря), Розівського району, Запорізької області, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк не заявив про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved