Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 170232 від 20.10.2003, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 170233 від 20.10.2003 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що при оформленні вказаних Державних актів було допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище заявника, замість правильного « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] ». Заявник як власник земельних ділянок має намір укласти договір оренди земельних ділянок, однак вищевказана помилка є перешкодою, іншим шляхом встановити факт належності заявникові вищевказаних Державних актів не має можливості, що і змусило заявника звернутися до суду. Ухвалою судді від 18.09.2020 відкрито окреме провадження за заявою та призначено судове засідання на 26.11.2020 (а.с.17). З 19.11.2020 по 27.11.2020 суддя Сіренко Н.С. перебувала у відпустці (а.с.34), в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 03.02.2021, про що належним чином було повідомлено всіх учасників справи (а.с.35,36,37). В судове засідання учасники справи не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви в яких просять розглянути справу без їх участі (а.с.31,39,42). Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку встановлюються факти, що мають юридичне значення, зокрема й факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Особа заявника засвідчується ксерокопією паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 12.04.2001 Радомишльським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.7). Відповідно до копії Свідоцтва про народження (видане повторно) від 22.02.1983, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько - , мати [PERSON] (а.с.13). 20.10.2003 на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 141 від 15.05.2003 було видано: - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 170232 на земельну ділянку розміром 3,2256 га, розташовану на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] (а.с.9); - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 170233 на земельну ділянку розміром 0,3047 га, розташовану на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] (а.с.10). Згідно копії довідки виданої 08.09.2020 за № 170 Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] - це одна і та сама особа, який зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.12). Сукупність особистих даних про особу, відносно якої складено вищевказані документи, дають достатні підстави ідентифікувати цю особу як заявника [PERSON] , встановивши факт належності йому правовстановлюючих документів - Державних актів на право власності на земельні ділянки. Факт встановлюється для необхідності проведення державної реєстрації оренди земельних ділянок. Отже, факт належності правовстановлюючих документів заявнику знайшов своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів. Враховуючи, що не встановлення факту належності правовстановлюючих документів може призвести до порушення майнових прав заявника, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву.

Outcome: approved