Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], яка померла 31.10.2015 року в м. Брянка Луганської області. В обґрунтування заяви зазначив, що 31.10.2015 року в м. Брянка Луганської області померла його мати [PERSON], від гострої серцево-судинної недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу. Звернувшись до відділу ДРАЦС Новопсковського РУЮ йому було відмовлено. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті його матері [PERSON], померлої 31.10.2015 року необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті згідно вимог діючого законодавства України. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень, щодо позовних вимог не має, рішення просять прийняти на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що згідно паспорту серії ЕМ №568146 виданого 31 січня 2000 року Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області, заявник [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії VІІ-УP №0918293 виданого 09 серпня 1967 року Брянківським ЗАГСом Луганської області, матірю заявника є [PERSON]. Як вбачається з наданої заяви та доданої копії лікарського свідоцтва про смерть № 802 виданого 02 листопада 2015 року лікарем [PERSON], мати заявника [PERSON], [INFO], померла 31 жовтня 2015 року в м. Брянка, Луганської області, Україна від гострої серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу. Згідно бланку документа свідоцтва про смерть серії І-ЕД №436880 виданого 03 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брянківського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON], померла 31.10.2015 року у м. Брянка, Луганської області, Україна, у віці 79 року Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що [PERSON], [INFO], яка є матірю заявника, померла 31 жовтня 2015 року в м. Брянка Луганської області. Як вбачається з наданої заяви з метою реєстрації факту смерті згідно вимог діючого законодавства України, заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області. Однак, відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті виданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області за вих. № 461/02.2-3.19 від 23.03.2016 року, заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], померлої 31.10.2015 року, оскільки ним для підтвердження факту її смерті предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації факту смерті його матері. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Пунктами 1, 2, 4 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Вивчивши матеріали справи, у чинність п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 31.10.2015 року такою, що підлягає задоволенню, оскільки вона законна, обґрунтована, підтверджена наявними в справі письмовими доказами, показаннями свідків. У відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved