Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Заявник [PERSON] , його представник - [PERSON] , діюча від імені та в інтересах заявника, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не явився, надав суду письмові пояснення. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації від 10.08.1999р. №334/А-99 заявнику було видано сертифікат серії [NUMBER] від 21.02.2000р. на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства - ВАТ Насінницький радгосп «Перемога» с.Котловина Ренійського району Одеської області розміром 3,43 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат на право на земельну частку (пай) було зареєстровано 15.03.2000р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 365. При зверненні заявника за оформленням документів щодо земельного паю виявилася розбіжність у записах імені заявника у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та його паспорті. З цієї причини у заявника виникли проблеми при оформленні юридичних документів щодо розпорядження належним йому земельним паєм. Так, у паспорті заявника його ім`я записано як « [PERSON] », а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) - вказане помилково, як « [PERSON] ». Цей невірний запис було допущено внаслідок помилки у записах імені заявника у документах. За таких обставин заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання щодо оформлення документів, розпорядження земельною часткою (паєм), що йому належить на підставі сертифікату. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи сторони не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За визначенням ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Про помилковий запис імені заявника свідчать викладені ним у заяві обставини, запис його імені на українській мові у сертифікаті на право на земельну частку (пай), який не є тотожним із даними паспорту заявника та його особистими даними, як платника податків, даними у свідоцтві про народження та у свідоцтві про одруження. Розбіжності у записах імені заявника виникли у зв`язку із його помилковим перекладом на державну мову у документах, зазначенням іншого (можливого) варіанту імені «[PERSON]». Таким чином, факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 21.02.2000р., оформленого на ім`я [PERSON] , саме заявнику - [PERSON] , суд вважає встановленим. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявнику для того, щоб він мав можливість використовувати дану власність на свій розсуд, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved