Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , та встановлення над нею опіки. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] є її матір`ю, спільно з нею проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що [PERSON] є інвалідом І-А групи загального захворювання. Внаслідок психічної хвороби її матір не може висловлювати свої думки, не може самостійно одягнутись, приготувати їжу, вийти на прогулянку, а також не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї. Таким чином, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Заявник вказує, що вона має можливість піклуватись про маму, створювати для неї належні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. На підставі наведеного та посилаючись на норми ст. 39 ЦК України, 299-300 ЦПК України, просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатною [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2021 року прийнято до розгляду заяву та відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 02 червня 2021 року в справі призначено судову психіатричну експертизу, на час проведення експертизи провадження в справі зупинено. 08 липня 2021 року на адресу суду надійшла заява (подання) Управління охорони здоров`я Луцької міської ради про призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] , [INFO] (а. с. 35-36). Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року провадження у даній справі поновлено. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав у ній зазначених, та просить визнати недієздатною [PERSON] . Представник заінтересованої особи [PERSON] вимоги заявника підтримала, просить заяву задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заявника та представника заінтересованої особи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення за наступних підстав. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно з ч. 1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Статтею 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 204 від 04 серпня 2021 року [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді змішаної судинної деменції. Наявний психічний розлад позбавляє підекспертну здатності усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними. Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Таким чином, оскільки [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання її недієздатною. Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Щодо вимоги про призначення недієздатній [PERSON] опікуна суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. У відповідності до ч.1 ст. 55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що до Управління охорони здоров`я Луцької міської ради через департамент ЦНАП ум. Луцьку звернулась [PERSON] із заявою про підготовку подання до суду про призначення її опікуном над матір`ю [PERSON] . Вивчивши подані документи, сімейні обставини, умови проживання заявниці, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] . Так, [PERSON] , [INFO] , на диспансерному наркологічному обліку та під диспансерним, консультативним наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятою чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває та за станом здоров`я може бути опікуном. [PERSON] та [PERSON] є дочкою та матір`ю, спільно проживають. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням інтересів недієздатної [PERSON] , перешкод для встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] відповідно до ст. 64 ЦК України судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved