Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

\~\~\~\~ Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона з 2008 року постійно проживала разом із [PERSON] та фактично прийняла спадщину. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 03.12.2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину внаслідок пропуску строку, встановленого для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також пояснила, що її мати була зареєстрована за адресою: [INFO], була людиною похилого віку та страждала на хронічну серцево-судинну недостатність, гіпертонію та ішемічну хворобу серця, внаслідок чого вона потребувала постійного стороннього догляду. З цією метою позивач забрала мати жити до себе за адресою: [ADDRESS], 85670. До дня смерті її мати жила разом із нею. Поховання також було здійснено позивачем. З цих підстав просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та факт прийняття спадщини шляхом сумісного проживання. Позивач в судовому засіданні дала пояснення в межах позовної заяви, вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Вивчівши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, так як вона знайшла своє підтвердження у судовому засіданні наданим документами. Так, згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 03.12.2013 року у віці 84 років. Згідно свідоцтва про народження, 13.04.1953 року народилась [PERSON], батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 17.11.1973 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Згідно довідки № 004 від 05.04.2016 року, виданої ОСББ «Топаз-Вугледар» [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом зі своєю матірю на момент її смерті 03.12.2013 року та вели спільне господарство. Також за цією адресою проживають чоловік та донька позивача. Факт цього проживання підтверджено свідками: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.04.2016 року [PERSON] відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 03.12.2013 року, через пропущення строку для прийняття спадшини. Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року йде мова про те, що необгрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийнття спадщини. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] з 2008 року постійно проживала разом із [PERSON] та фактично прийняла спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved