Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою. Посилався на те, що [INFO] помер [PERSON], який з 1992 року та по день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом з ним та його матір'ю [PERSON] Вказував на те, що померлий [PERSON] являється його рідним батьком, проте в свідоцтві про його народження відсутній відповідний запис у зв'язку з тим, що його мати [PERSON] та батько (померлий [PERSON]) проживали разом однією сім'єю на протязі багатьох років без реєстрації шлюбу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та він як син померлого має право на її прийняття, проте у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, зокрема відповідного запису у свідоцтві про його народження, які підтвердили той факт, що [PERSON] був його батьком, змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Вказував на те, що він, його мати та померлий [PERSON] з моменту його народження та за час дорослішання, постійно проживали однією сім'єю, мали взаємні права та обов'язки як члени родини, покійний [PERSON] піклувався про нього, про стан його здоров'я та духовного розвитку, неодноразово відвідував начальні заклади в яких він навчався з метою проконтролювати успішність, тобто поводив себе як його батько. Окрім того, вказував на те, що підлягає також встановленню того факту, що заінтересована особа є його матір'ю, оскільки її анкетні дані в різних документах зазначені по різному. Так, зокрема в у свідоцтві про народження її прізвище, ім'я та по батькові вказане «[PERSON]», у паспорті громадянина України - «[PERSON]» та у його свідоцтві про народження в графі мати міститься запис «[PERSON]» та у свідоцтві про право власності на житло її анкетні дані вказані «[PERSON]». Окрім того, у вказаних вище документах також різняться дати народження заінтересованої особи, зокрема з архівної довідки №375 від 05.08.2013 року вбачається, що «[PERSON]» народилась [INFO], та ж сама дата вказана і у свідоцтві про її народження, проте належному їй паспорті громадянина України дата народження зазначена « [INFO]». Вказував на те, що його мати ніколи не зверталась з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, або щодо внесення змін у документи в яких допущені помилки у зв'язку з її юридичною необізнаністю, а тому на даний момент виникла необхідність у встановлення факту материнства [PERSON] відносно нього з метою вирішення різного роду сімейних питань, які стосуються відносин матері та сина та в подальшому пред'явлення даного факту компетентних органам. У зв'язку з наведеним просив встановити факт того, що померлий [INFO] [PERSON] був його рідним батьком та встановити факт, що [PERSON], [INFO] народження є його рідною матір'ю. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити та пояснив, що він, його мати [PERSON] та батько [PERSON], який помер в 1998 році, постійно проживали разом однією сім'єю, спочатку вони проживали в Харківській області, потім, коли йому було 3 роки, вони переїхали в м. Чернівці, де проживали по вул.М.Тореза, а з 1992 року всі разом переїхали на вул. Руську, оскільки мати отримала квартиру. Вказував на те, що за все свої свідоме життя він вважав покійного [PERSON] своїм рідним батьком та чоловіком своєї матері, у нього ніколи не виникало сумнівів щодо його родинних відносин з померлим, оскільки останній постійно піклувався про нього, цікавився його життям, духовним розвитком. Окрім того, вказував на те, що у зв'язку з розбіжностями, які містяться свідоцтві про його народження та інших правовстановлюючих документів, належних його матері, у нього в майбутньому можуть виникнути проблеми з компетентними органами, у зв'язку з чим з метою прийняття спадщини після смерті батька та уникнення проблем щодо родинних відносин з матір'ю, він звернувся до суду з вказаною заявою. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, надав пояснення аналогічні її змісту та просив задовольнити з підстав зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву визнала та пояснила, що вона та померлий [PERSON] постійно проживали разом та вважали себе подружжям, проте шлюб між ними ніколи не був зареєстрованим. В 1960 році вони виїхали в Харківську область, де у них народився заявник, в подальшому вони повернулись в м.Чернівці, де проживали всі разом спочатку по вул. М.Торези, а потім по вул. Руській. Вказувала на те, що після народження сина саме покійний [PERSON] здійснював реєстрацію його народження в органах РАЦСу та отримував свідоцтво про народження та їй не зрозуміло чому виникла така ситуація, що в свідоцтві про народження сина відсутній запис про батька, адже [PERSON] ніколи не заперечував свого батьківства по відношенню до [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював на посаді вчителя у ЗОШ №39 в якій навчався заявник та особисто був знайомий з його батьками, а саме [PERSON] та [PERSON], які ніколи не заперечували факту свого батьківства щодо заявника та вчиняли дії, які свідчили про піклування про [PERSON] як про їх рідного сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживав в одному будинку з заявником та його батьками та в нього ніколи не виникло сумнівів щодо їх родинних відносин, він завжди сприймав [PERSON] та покійного [PERSON] як матір та батька заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони являються сусідами заявника та заінтересованої особи [PERSON], сприймають їх як сина та мати, а також їм відомо про те, що разом з ними також проживав [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] Представник заінтересованої особи ВРАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що [INFO] народився заявник, як вбачається з копії його свідоцтва про народження, його матір'ю вказана [PERSON], у графі батько запис порожній. Як вбачається з матеріалів справи, заявник, його мати постійно проживали разом з громадянином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на житло, довідкою ПП «Житлосервіс» від 26.09.2013 року та довідкою про склад сім'ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 13.09.1995 року (а/с 14,16,65). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а/с 12). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. З Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин. Передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Так, як вбачається зі змісту ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Так, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а також показами свідків встановлено факт, що покійний [PERSON] являється батьком заявника, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заява в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви заявника в частині встановлення того факту, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], виходячи з наступного. Так, відповідно до положень ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин. Як вбачається зі змісту ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається зі змісту прохальної частини заяви заявник просить встановити факт, що [PERSON] є його матір'ю, проте суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. (п.15 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення ). Судом встановлено, що [PERSON] на момент розгляду справи в суді є живою. Окрім того, встановлення факту материнства заінтересованої особи відносно заявника необхідно останньому з метою усунення наявності розбіжностей у написанні її анкетних даних, які різняться між собою для уникнення проблем з компетентними органами в майбутньому. Проте, враховуючи підставу заявленої вимоги та її формування у прохальній частині заяви, заявником не вірно обраний спосіб захисту, передбачений ст. 256 ЦПК України, у зв'язку з чим, враховуючи зміст ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви в цій частині. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial