Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який протягом останніх двох років систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до заявника, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 КУпАП. Просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] а саме: заборону перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], строком на шість місяців. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 01.03.2019 року від представника заінтересованої особи адвоката Салівонського О.М. до суду надійшов відзив, у якому проти задоволення заяви [PERSON] заперечував, вважав, що притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності само по собі не підтверджує факт систематичного домашнього насильства, відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] зазнала тяжких або особливо тяжких наслідків вчинення щодо неї насилля. Вказаний [PERSON] захід щодо [PERSON] не підлягає застосуванню, оскільки останній зареєстрований і проживає за вказаною заявником адресою, а саме: [ADDRESS] і це є його єдиним житлом. Заявник [PERSON] та її представник адвоката Ремига М.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні та надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] заперечував, пояснивши при цьому, що насильства відносно [PERSON] не вчиняв, її заяву вважає необґрунтованою, зазначивши, що заявник, поданою до суду заявою, має намір позбавити його права користування житлом, де він фактично проживає разом із заявником. Представник заявника адвокат Салівонський О.М. у судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] заперечував у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у поданому ним відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 18.10.2013 року, актовий запис № 430, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 18.10.2013 року. З копії паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 22.12.1998 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] є її сусідами. На прикінці листопада 2018 року у нічний час до неї звернулася [PERSON], яка просила викликати поліцію, оскільки її побив чоловік [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, які зводяться до того, що 01.12.2018 року її чоловік допомагав сусідці [PERSON] потрапити додому, оскільки ту не пускав чоловік [PERSON] Заявник чотири дні ночувала у неї. Від [PERSON] свідку стало відомо, що вночі її побив чоловік, та була стурбована та перелякана. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області Бочко Ю.І. від 10.01.2019 року по справі № 766/24299/18, яка набрала законної сили 21.01.2019 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн. та судові витрати. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] 01.12.2018 року о 12:00год. знаходячись за адресою: [ADDRESS], вчинив сімейну сварку, під час якої виражався нецензурною лайкою на адресу дружини [PERSON], штовхав, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне та фізичне насилля в сім'ї. Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області Бочко Ю.І. від 24.01.2019 року по справі № 766/25342/18, яка набрала законної сили, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн. та судові витрати. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] 05.12.2018 року о 19:00 год. знаходячись за адресою: [ADDRESS], вчинив сімейну сварку, під час якої виражався нецензурною лайкою на адресу дружини [PERSON], погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне та фізичне насилля в сім'ї. Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов'язків держави, які невід'ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Таким чином, враховуючи усі надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього та покладення на нього обов'язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Беручи до уваги особу [PERSON], його вік відношення до скоєного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці, що буде відповідати інтересам заявника і цілком достатнім для подальшого запобігання ризикам вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial