Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви мотивувала тим, що з 2011 року проживає однією сім'єю разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ведуть спільне господарство, спільний бюджет. З 11.11.2015 року місце перебування [PERSON] зареєстроване за вказаною адресою. Оскільки [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання та у зв'язку з хронічними хворобами, піклується про нього, доставляє до медичних установ, доглядає за ним. З дитинства [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 31.08.1984 року у віці 16 років останній поступив у комунальний заклад «Костопільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради з діагнозом олігофренія в стадії дебільності та плосковальгусні стопи. Після закінчення школи-інтернату [PERSON] неодноразово знаходився на лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцька, №1 смт. Олика та комунальному закладі «Острозька обласна психіатрична лікарня». Внаслідок психічного захворювання [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. У заявника виникла необхідність встановити факт проживання однією сім'єю разом з [PERSON], так як вона, як член його сім'ї, має намір звернутися до суду з заявою про визнання його недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення її опікуном. А тому, просила встановити юридичний факт проживання однією сім'єю її та [PERSON] з 2011 року по сьогоднішній день. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали з зазначених у ній підстав. Просили суд, заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління охорони здоров'я Луцької міської ради в судовому засіданні вимоги заяви заперечувала. Вказувала на те, що [PERSON] зареєстрований за адресою проживання позивача тимчасово. Докази, які б свідчили про реальність сімейних відносин між заявником та [PERSON], відсутні. Просила в задоволенні заяви відмовити. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява до задоволення не підлягає. Статтею 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також, на захист свого інтересу, який не су поперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є співвласником на праві спільної сумісної власності, зареєстрована і проживає в [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 3-6) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно. [PERSON] 11.05.2016 року був зареєстрований у даній квартирі тимчасово до 11.05.2016 року. З пояснень в судовому засіданні заявника, та свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що квартира двохкімнатна, в одній з кімнат проживає заявник і [PERSON], в іншій кімнаті - члени сім'ї заявника. Свідок [PERSON], сестра заявника, крім того, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживає з ними з 2011 року як друг сім'ї, хоча часто буває на лікуванні, свій дохід приносить додому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що познайомився з заявником в 2010 році, постійно проживає в [ADDRESS], або інколи в лікарні, до нього в родині добре ставляться, в нього є окреме місце, де він спить і де його речі, заявник навідувалася до нього в лікарню, отримує дві пенсії (по інвалідності і по втраті годувальника), які віддає заявнику, вона купує медикаменти, одяг і їжу, хоче бути членом їхньої сім'ї, щоб заявник була опікуном. Заявником не ставиться питання про встановлення факту, що має юридичне значення, які передбачені вичерпним переліком ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України установлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Необхідність встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю заявник мотивує виникненням у неї права на звернення з заявою про визнання [PERSON] недієздатним та призначення її опікуном. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтями 7, 9 СК України передбачена можливість регулювання сімейних відносин за домовленістю (договором) сторін. Зокрема, ч.2 ст.9 СК України установлено, що особи, які проживають однією сім'єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов'язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт проживання однією сім'єю з [PERSON] заявник мотивує, в тому числі, і реєстрацією [PERSON] в належній їй на прав власності квартирі. Разом з тим, реєстрація [PERSON] є тимчасовою, свідчить про тимчасове спільне проживання, а не про наявність сім'ї і може бути доказом лише у сукупності із іншими доказами, які це підтверджують проживання однією сім'єю. Стороною заявника не надано суду доказів ведення нею спільного господарства з [PERSON], спільного побуту, відпочинку, організації співжиття, спільного бюджету. Забезпечення [PERSON] здійснюється за його пенсійні кошти. Крім того, не було надано суду жодних документальних доказів, зокрема, чеків на придбання ліків, одягу для [PERSON], доказів піклування над хворим під час перебування в лікувальних закладах, інші документальні підтвердження, тощо, які б підтвердили взаємні права та обов'язки позивачів в розумінні ст. 3 СК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що факт проживання заявника і [PERSON] з 2011 року по сьогоднішній день не знайшов свого підтвердження, в зв'язку з чим, в задоволенні вимог заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed