Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення опікунства і призначення опікуна, за змістом якої просить суд визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] . Встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном її чоловіка - [PERSON] . В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання заінтересована особа свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява від представника заінтересованої особи про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та є чоловіком - [PERSON] , [INFO] , проживаючої за тією ж адресою, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Згідно довідки виданої медико-соціальною експертною комісією 21.02.2018, серії АВ № 1034219, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням довічно з 21.02.2018. [PERSON] , [INFO] перебуває на пенсії по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] . [PERSON] з 2018 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра, страждає на психічний розгляд, хворобу Альцгеймера. Через хворобливий стан [PERSON] адекватно не сприймає реальність та події, що відбуваються навколо. Вона дезадаптована в соціально-побутовому плані, не спроможна самостійно задовольняти свої життєві потреби, не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку Органу опіки і піклування Ірпінської міської ради від 04.08.2020 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради 110/2 від 03.09.2020, Опікунська рада вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над його дружиною [PERSON] , особою з інвалідністю II групи загального захворювання довічно, яка страждає на психічне захворювання, у разі визнання її недієздатною в судовому порядку. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу повинен встановлюватися відповідно до загальновизнаних міжнародник стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб. У цьому положенні також зазначено, що діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах безпосередньо не пов`язаних зі станом його або її психічного здоров`я. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-384цс16. У відповідності до Висновку судово-психіатричного експерта № 38-ц від 24.03.2021, встановлено, що [PERSON] , [INFO] страждає на стійкий, прогресуючий, хронічний психічний розгляд - деменцію при Хворобі Альцгеймера, F-00.02 за МКХ-10. За своїм психічним станом [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У рішенні «Руденко проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 та 4, стоїть у першому ряду фундаментальних прав, які захищають фізичну безпеку людини, та на її важливості у демократичному суспільстві (рішення у справах «Маккей проти Сполученого Королівства» (McKay v. the United Kingdom), та «Шторк проти Німеччини» (Storck v. Germany)). Відповідно ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відтак суд приходить до висновку, що втручання у приватне життя [PERSON] , про яке йдеться, не суперечить національному законодавству та відповідає вимогам законності, передбачених статтею 8 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», а отже заява про визнання недієздатною [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. В силу ч.ч. 5-9 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ч.ч. 7,8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Outcome: approved