Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в якій вказує, що [PERSON] являється власником житлового будинку № 34 по вул. Смоленській у м. Чернівці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1974 року. З метою виготовлення нової інвентаризаційної справи, заявниця звернулась до ЧКОБТІ, але їй було відмовлено у звязку із тим, що у свідоцтві про право на спадщину її імя вказано як «Пивония» замість «Півонія». У звязку із розбіжностями в імені заявниці у правовстановлюючих документах, з метою усунення їх, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1974 року. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свою заяву просила суд задовольнити. ЇЇ представник [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення в судовому засіданні аналогічно викледеним у заяві, також просив суд задовольнити вимоги заявниці. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, хоча належним чином букла повідомлена. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно п. 6, ч. 1, ст. 256 ЦПК - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу є надання можливості реалізувати своє право власності на належне їй нерухоме майно, шляхом подальшого посвідчення договору дарування житлового будинку своїй доньці. Як вбачається із матеріалів справи досліджених судом, зокрема довідки ЧКОБТІ № 1606 від 13.07.2006 року, будинковолодіння по вул. Смоленській, 34 у м. Чернівці на підставі свідоцтва про право власності належить на праві приватної власності [PERSON] Півонії Миколаєвні. Згідно довідки ПП «Садгора-Сервіс» № 1773 від 30.03.2015 року місце проживання заявниці та членів її сімї зареєстровано у [INFO]. Встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок заявник набула на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.03.1974 року виданого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, реєстр № 886, де її імя записано як «Пивония» та договору дарування від 16.06.1995 року посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-306, в якому її імя вказано як «Півонія». Також із копії свідоцтва про народження заявниці серії ЯК № 504142 від 28.11.1952 року вбачається, що її дані про народження записані російською мовою та імя вказано як «Пивония». Проте у паспорті громадянки України її імя, записане українською мовою, зазначено як «Півонія». Таким чином, досліджений обсяг доказів, їх логічний аналіз дає підстави вважати, що заявник [PERSON] дійсно є власницею вищевказаного будинковолодіння та свідоцтво про право на спадщину належить їй, а розбіжність у написанні її імені у різних правовстановлюючих документах є наслідком його перекладу з російської мови на українську. Таким чином викладене дає підстави вважати про доведеність факту належності вищевказаного правовстановлюючого документу заявнику, що свідчить про наявність підстав для задоволення її заяви.

Outcome: approved