Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Заявник [PERSON]. звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В якій прохав встановити факт смерті [PERSON], громадянина України, який помер 09.12.2017 в місті Первомайськ, Луганської області, допустити негайне виконання рішення у справі та звернути судове рішення до виконання. В обґрунтування позову зазначила, що вона до жовтня 2014 року проживала в [INFO]. ЇЇ батько [PERSON], [INFO], помер 09.12.2017 року в м.Первомайськ, Луганської області. Про це видано свідоцтво про смерть №496 від 20.12.2017 року. Однак зареєструвати його у встановленому законом порядку заявник не має змоги. Після переїзду до м.Полтава в січні 2018 року заявник звернулася до Шевченківського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, для того щоб зареєструвати смерть батька. Але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подане свідоцтво про смерть №496 від 20.12.2017 року видане органами, які діютьв незаконний спосіб на тимчасовоокупованій території. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадкових справ, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання заявник та її представник не зявилися, надавши суду клопотання про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. Прохали проводити судове засідання без їх участі. В судове засідання заінтересована особа Шевченківський районний у місті Полтаві \~відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській областіне зявилася. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, а також давши оцінку зібраним по справі доказам приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець [INFO], помер 09.12.2017 року внаслідок травми голови, туловища і кінцівок з ушибом головного мозку і переломом кісток скелета, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1520 від 19.12.2017, довідкою про смерть №1580 від 19.12.2017. Факт смерті слідує із свідоцтва про смерть, які видані на тимчасово окупованій території України . Проте, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» це свідоцтво є недійсним і не створює правих наслідків. Як слідує із відмови Шевченківського районного у місті Полтаві \~відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області №64/15.30-05.05-62 від 16.01.2018: відмовлено [PERSON] у державній реєстрації смерті, оскільки, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13\~постанови №5 ПВС України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до вимог\~ст.317 ЦПК України\~встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог частини 2 зазначеної статті така категорія справ розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, через що воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку. В звязку з чим заявник, [PERSON], не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть свого батька та на його підставі зареєструвати смерть свого батька для звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, через що її заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved