Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO], встановити над ним опіку. Вимоги мотивовані тим, що її неповнорідний брат [PERSON], є інвалідом 2 групи унаслідок психічного розладу, перебуває на обліку у психіатричному кабінеті як інвалід 2 групи з дитинства. [PERSON] з дитинства страждає на тяжке психічне захворювання, не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінувати прості життєві ситуації. Внаслідок стійкого психічного розладу [PERSON] не може повноцінно керувати своїми діями, усвідомлювати їх значення і відповідати за них й у звязку з цим повинен бути визнаний недієздатним, у зв'язку з чим потребує опіки. Заявник надав суду письмову заяву про розгляд заяви за її відсутності та відсутності його представника, заяву підтримує. [PERSON] представника заінтересованої особи [PERSON]Й надійшла письмова заява про розгляд заяви за її відсутності, заяву підтримує За таких обставин, суд, враховуючи вимогист.157 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна віддавати звіт своїм діям і (або) контролювати їх. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є неповнорідною сестрою [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] від 11 серпня 1988 року серії 1У-СГ № 856498, виданого відділом ЗАГС Бориславського міськвиконкому Львівської області (актовий запис у книзі реєстрації записів актів про народження № 407 від 11.08.1988 року), згідно з яким батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження [PERSON], народження від 16 травня 1973 року серії 1-СГ № 363217, виданого Бориславським бюро ЗАГС Львівської області (актовий запис у книзі реєстрації актів про народження № 217 від 08.05.1973 року), згідно з яким батьками є [PERSON] та [PERSON]; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014787837 від 03.12.2014 року, наданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області, згідно з яким відділом РАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області 27.07.1989 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]), актовий запис № 181, а 21.06.1994 року - проведено реєстрацію розірвання шлюбу, про що складено актовий запис № 85; свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 21 липня 1994 року серії 1-СГ № 276603, виданого відділом ЗАГС Бориславського міськвиконкому Львівської області (запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 153 від 21.07.1994 року);витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00015064934 від 18.02.2015 року, наданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області, згідно з яким відділом ДРАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області 10.06.1976 року складено актовий запис № 60 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON]), 28.09.2011 року актовий запис зареєстровано у Реєстрі; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015064872 від 18.02.2015 року, наданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області, згідно з яким відділом РАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області 16.07.1976 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]), актовий запис № 158, зареєстрований у Реєстрі 07.07.2010 року. Мати заявника та [PERSON]- [PERSON] померла 28 листопада 2014 року, про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області видано свідоцтво про смерть від 1 грудня 2014 року серії Ш-СГ №374529. Відповідно акту комісії від 25 лютого 2015 року, затвердженого директором ПП «Борислав Комфорт» [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] разом із сімєю заявника. Частиною1 ст.30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно довідки №30 від 20 лютого 2015 року лікаря психіатра Бориславської ЦМЛ висновку № 30 [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства та знаходиться на обліку в психіатричному кабінеті. Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №510 від 22 червня 2015 року , що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності внаслідок хвороби Дауна. За своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно статей 5-9 розділу 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушенням прав є визнання недієздатною особи, коли психічно хвора людина не є небезпечною. Відповідно до ст. 241 ч. 1 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і обов'язки. Разом з тим, ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому судом встановлено, що заявник [PERSON] до виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування про встановлення опіки над [PERSON] не зверталась та це питання не вирішено. Враховуючи викладене, суд вважає, що в позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Разом з тим, заявник [PERSON] не зверталась до органу опіки та піклування про призначення опіки, це питання не вирішувалося, відповідно в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88, 214 ЦПК України ЗУ «Про судовий збір» судові витрати віднесені на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial