Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В якій прохав : встановити факт смерті [PERSON], 1922 року народження, уродженці Калузської області Росії, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], місце смерті: м.Єнакієве Донецька область, яка настала [INFO] року. Допустити негайне виконання рішення у справі. Звернути судове рішення до виконання. В обґрунтування заяви зазначив, що він, [PERSON] є родичем - рідним сином, [PERSON], громадянки України, яка померла [INFO] в місті Єнакієве, Донецької області (території, непідконтрольній державній владі України), в наслідок хронічної середечно-сосудистої недостатності. Проте на території частини населених пунктів Донецької області, зокрема, м.Єнакієве, фактично діють органи самопроголошеної Донецької республіки, діяльність яких є незаконною. При зверненні до Шевченківського районного у місті Поставі ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області він, [PERSON], отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті №663/16.22-05.05-60 від 08 квітня 2019 року. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті матері, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання заявник не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Прохав проводити судове засідання без технічної фіксації судового процессу. В судове засідання заінтересована особа Шевченківський районний у місті Полтаві відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській областісвого представника не направили, будучи належним чином у встановленому ЦПК України порядку повідомлені про засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, а також давши оцінку зібраним по справі доказам приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянка України, уродженка с. Сичове, Мосальського району, Калузької області, померла [INFO] внаслідок хронічної сердечно-сосудистої недостатності, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №137161 від 06.03.2019 та лікарським свідоцтвом про смерть №25 від 06 березня 2019 року. Факт смерті слідує із свідоцтва про смерть, яка видана на тимчасово окупованій території України. Проте, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» це свідоцтво є недійсним і не створює правих наслідків. Як слідує із відмови Шевченківського районного у місті Полтаві відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області №663/16.22-05.05-60 від 08.04.2019: відмовлено [PERSON] у державній реєстрації смерті, оскільки, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 ПВС України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до вимог ст.317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог частини 2 зазначеної статті така категорія справ розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, через що воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим заявник, [PERSON], не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі реалізувати своє право на державну реєстрацію смерті матері, через що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved