Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду з вищеназваною заявою, у якій просив встановити факт смерті [INFO] в місті Харцизьк Донецької області, у віці 58 років, своєї матері - [PERSON] , яка народилась [INFO] в місті Харцизьк Донецької області. Заява мотивована тим, що мати заявника померла на непідконтрольній території України Донецької області, а тому він позбавлений можливості зареєструвати факт смерті особи іншим чином. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 20 січня 2021 року за вих. № 20.31-74 Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Харцизьк Донецької області, оскільки для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до листа Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) № 20.31-13-39 від 20.01.2020 року, актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , в архіві відділу не виявлено. Перевірку також проведено у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на непідконтрольній території України Донецької області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Харцизьк Донецької області, про що зроблений відповідний запис. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 353 від 02 грудня 2020 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Харцизьк Донецької області, про що зроблений відповідний запис. Згідно оригіналу довідки про причину смерті № 353 від 02 грудня 2020 року [PERSON] померла [INFO] , причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність, коронарний атеросклероз. З копії свідоцтва про народження заявника вбачається, що в графі батьки зазначено «батько [PERSON] , мати [PERSON] », шлюб між останніми було розірвано 19 грудня 1989 року, а 28 квітня 1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши своє прізвище на [PERSON] . Зазначене свідчить про те, що остання дійсно є матір`ю заявника. Крім того, до матеріалів справи додано фотознімок, на якому зображено могилу з написом [PERSON] , [INFO] , копію договору-замовлення № 455 на організацію та проведення поховання, та копію акту прийому-передачі наданих послуг. Оцінюючи усі додані документи як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved