Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору міни квартири [ADDRESS] від 27 червня 2000 року, посвідченого нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Григоренком Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 722. Заявник [PERSON] просить розглянути справу без її участі, заву підтримує просить задовольнити, про що надала письмову заяву. Заінтересована особа [PERSON] просить розглянути справу без його участі, про що надав письмову заяву. Заінтересовані особи [PERSON] , приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренко Г.І. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 27 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Григоренком Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 722. У вказаному договорі допущено помилку, а саме у написанні прізвищі заявника, зазначено « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті, який виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 25.11.1997 року, де її прізвище зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відомостями щодо реєстрації за адресою: [ADDRESS] , родинними стосунками з співвласниками. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved