Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що він оформлює пенсію за віком, в зв'язку з чим надав всі необхідні довідки, але під час їх перевірки виявилося, що в архівних довідках його ім'я та по-батькові значаться зі скороченнями, а саме: в довідці № 01-358 від 31.05.2016 року записано «[PERSON].», в довідці № 01-379 від 06.06.2016 року - «[PERSON].», та в довідці № 01-146 від 23.03.2018 року - «[PERSON].». В досудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, а тому заявник по справі просить встановити факт належності йому вищевказаних архівних довідок. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозівського об'єднаного УПФУ Харківської області в судове засідання не з'явилася, але надала суду пояснення в яких просила розглянути справу за відсутності представника та надіслати рішення суду по справі на адресу управління. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Як вбачається з матеріалів справи, заявник в період з 1986 року по 1996 рік працював в колгоспі «Жовтень» Лозівського району, Харківської області. На даний час заявник звернувся до Лозівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про нарахування йому пенсії, але при цьому йому було необхідно підтвердити стаж роботи та нарахування заробітної плати за вищевказаний період, в зв'язку з чим йому було запропоновано надати довідки з архіву для підтвердження трудового стажу та отримання заробітної плати. Заявник отримав та надав довідки № 01-378 від 31 травня 2016 року про нараховану заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії, за період з січня 1986 року по грудень 1989 року включно, № 01-379 від 06 червня 2016 року про нараховану заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії, за період з січня 1990 року по грудень 1991 року включно та № 01-146 від 22 березня 2018 року про нараховану заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії, за період з січня 1992 року по грудень 1996 року включно, видані Комунальною установою «Лозівський районний трудовий архів» Лозівської районної ради Харківської області. Але в вищевказаних довідках його ім'я та по-батькові значаться скорочено, а саме відповідно «[PERSON].» (так у документі), «[PERSON].» (так у документі) та «[PERSON].» (так у документі), замість правильного прізвища, ім'я та по-батькові - [PERSON]. Вказані помилки не дають можливості робітникам Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії. Як вбачається з паспорта [NUMBER], виданого Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 31 травня 2002 року прізвище, по-батькові заявника по справі значиться на українській мові, як [PERSON], а на російській мові - [PERSON]. Крім цього факт належності заявнику вищевказаних архівних довідок підтверджується трудовою книжкою, виписаною 17.04.1974 року на ім'я [PERSON]. В інших документах заявника, а саме в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про народження, військовому квітку, його прізвище, ім'я та по-батькові також значиться, як «[PERSON]», «[PERSON]». З заяви вбачається, що заявнику не буде враховуватися у повному обсязі його стаж роботи та нарахована заробітна плата при призначенні пенсії у зв'язку з тим, що в архівних довідках його прізвище, ім'я та по батькові зазначено зі скороченнями та російською мовою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме - проведення нарахування пенсії. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved