Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вона та її сини [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири № 92 в будинку № 1, розташованому по вулиці Миру у м. Миколаївка Словянського району Донецької області, де вона та [PERSON] зареєстровані та проживали разом до квітня 2014 року. Заявник вказує, що наприкінці квітня 2014 року [PERSON] виїхав з міста Миколаївка Словянського району Донецької області задля пошуку роботи, та пообіцяв повідомити їй про своє місце перебування, але до часу звернення з вказаною заявою до суду цього не зробив. Не зважаючи на заходи, що приймала [PERSON] та [PERSON] для встановлення місця перебування [PERSON], місце знаходження останнього встановити не вдалось. В той же час заявник зазначає, що вона змушена нести витрати по сплаті комунальних платежів із розрахунку в тому числі за [PERSON] Крім цього, заявник не має можливості оформити субсидію, оскільки не може надати відомості про доходи свого сина [PERSON] Таким чином, враховуючи те, що з квітня 2014 року [PERSON] не має відомостей про місце перебування свого сина [PERSON], заявник просить суд заявлені нею вимоги задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 01 травня 2014 року. Заявник [PERSON] та іі представник адвокат [PERSON], що здійснює свої повноваження на підставі ордеру серії АА № 110389 від 03 вересня 2018 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Адвокатом [PERSON], яка відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЦПК України має повноваження на ведення від імені [PERSON] справи в суді та здійснює від її імені її процесуальні права та обовязки, до суду було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги вона підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересовані особи: [PERSON] та Відділ соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Словянського району Донецької області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, також в судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких не заперечували проти задоволення заяви [PERSON], а справу просили суд розглянути у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1999 року, виданого згідно з розпорядженням № 16 від 11 січня 1999 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 листопада 2016 року, виданого [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3028, [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 73481938 від 21 листопада 2016 року[ADDRESS] в будинку № 1, розташованому по вулиці Миру у м. Миколаївка Словянського району Донецької області на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З довідки Комунального підприємства «Сервіскомуненерго» № 04/1244 від 17 травня 2017 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] В той же час, з акту, складеного та підписаного комісією у складі депутата Миколаївської міської ради [PERSON], а також сусідів-свідків: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], слідує, що [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], з квітня 2014 року за вказаною адресою не проживає. Крім того, в довідці Словянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 8522/303/04.2018 від 27 червня 2018 року зазначено, що місце перебування громадянина [PERSON], [INFO], на сьогоднішній день не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в ході судового розгляду справи з достовірністю було встановлено, що з квітня 2014 року, тобто понад рік в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування. Частиною 2 статті 43 ЦК України передбачено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Так, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що останнім місяцем, в якому були одержані відомості про місце перебування [PERSON] був квітень 2014 року, то суд приходить до висновку, що початком безвісної відсутності [PERSON] необхідно вважати 01 травня 2014 року. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги в ході судового засідання знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved