Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] померла його матір, [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,027 га, що на території Хирівської міської Ради народних депутатів, м. Хирів. Заявник, як єдиний син спадкодавця, має право на успадкування майна матері як спадкоємець за законом першої черги. Водночас за життя матір`ю складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівська області 13.05.2005 за реєстровим № 111, згідно з яким зроблено на випадок смерті розпорядження про те, що все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме спадкодавцю на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] заповідано заявнику. 17.09.2020 заявник звернувся до приватного нотаріуса Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Ридзак Л.К. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Проте нотаріус відмовила у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК строку для прийняття спадщини. Факт постійного проживання заявника з матір`ю на час відкриття спадщини нотаріусом до уваги не взято у зв`язку з відсутністю документального підтвердження реєстрації його, спадкоємця, місця проживання за адресою реєстрації спадкодавця. Не зважаючи на вищенаведене, заявник вважає себе таким, що згідно з ч. 3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину матері, оскільки на час відкриття спадщини ( [INFO] ) фактично постійно проживав разом зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності, де мама мала зареєстроване місце проживання, а він, як власник житла, мешкав у ньому без реєстрації, і протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини про свою відмову від спадщини не заявляв. У вказаній квартирі вони з дружиною [PERSON] постійно проживали з вересня 2006 року до дня смерті спадкодавця. Інших родичів чи близьких матір не мала, а тому належний догляд забезпечував їй заявник, при допомозі своєї дружини. Вони піклувалися про здоров`я мами, вели з нею спільне господарство, були пов`язані спільним побутом (витратами, бюджетом та харчуванням). Дружина взяла на себе виконання усієї домашньої роботи: закупляла продукти, займалася приготуванням їжі, підтримувала чистоту і порядок в оселі. Таким чином, заявник є спадкоємцем за законом матері, спадщину якої прийняв, постійно проживаючи разом зі спадкодавцем на час її смерті. Проте внаслідок відсутності у нього реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, не може документально підтвердити цей факт, через що змушений вдатися до судового способу захисту. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті має для заявника юридичне значення: від цього залежить можливість подальшої реалізації спадкових прав. Ухвалою судді від 24 червня 2021 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримав, дав пояснення, аналогічні змісту заяви. Представник заінтересованої особи Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не прибув. На адресу суду надійшов лист за підписом міського голови м.Хирів Королюка М. про розгляд справи за завою [PERSON] у відсутності представника міської ради, з приводу вимог [PERSON] не заперечують. Суд, вислухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю заявника [PERSON] , померла [INFO] в м. Хирів Самбірського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 15.06.2012 виконкомом Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 22 від 15.06.2012; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 31.07.1982, виданого відділом ЗАГСу Бориславського міськвиконкому (актовий запис № 162 від 31.07.1982). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадщини входить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,027 га, що на території Хирівської міської Ради народних депутатів, м. Хирів, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 006262, виданого Хирівською міською Радою народних депутатів Старосамбірського району Львівської області 07.12.1995. Заявник [PERSON] має намір оформити в нотаріальному порядку спадкові права як спадкоємець першої черги відповідно до ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки, як зазначив заявник, інших спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] немає. Однак без встановлення вказаного факту в судовому порядку заявник не може оформити спадщину після смерті матері, оскільки на момент смерті [PERSON] , (яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] ), заявник був зареєстрований в м.Борислав Львівської області. Відтак заявник не може документально підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті. При цьому, заяву про прийняття спадщини заявник подав нотаріусу зі спливом строку, передбаченого ст.1270 ЦК України. Зокрема, з копії листа приватного нотаріуса Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Ридзак Л.К. від 17.09.2020 вбачається, що строк для прийняття спадщини заявник пропустив, а подані [PERSON] документи не підтверджують факт постійного проживання його разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тому для вирішення питання щодо спадкування рекомендовано звернутися до суду. Для заявника встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч.1 -ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що заявник [PERSON] на час смерті [PERSON] був зареєстрований у м.Трускавець Львівської області, проте фактично проживав за однією адресою з [PERSON] : у квартирі [ADDRESS] . Вказане стверджується довідкою виконкому Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 18.06.2012 № 769/2, з якої вбачається, зокрема, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] до дня її смерті, [INFO] , та похоронив її за власний рахунок. Суд встановив, що власником вищевказаної квартири, в якій проживала та була зареєстрована [PERSON] , є заявник [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори Кульчицькою О.І. 17.03.1992 за реєстровим № 675. За вказаним договором квартиру заявникові подарувала [PERSON] . З 2006 року і до дня смерті спадкодавця ( [INFO] ) у вказаній квартирі, разом з [PERSON] , проживали також заявник та його дружина [PERSON] .Вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом (витратами, бюджетом та харчуванням).Заявник піклувався про здоров`я матері, забезпечував догляд, який вона потребувала у зв`язку з віком і станом здоров`я. Дружина заявника взяла на себе виконання усієї домашньої роботи: закупляла продукти, займалася приготуванням їжі, підтримувала чистоту і порядок в оселі. Зазначені обставини щодо проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю з 2006 року до часу відкриття спадщини підтверджено також у судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона є дружиною заявника [PERSON] , з яким вони з 2006 року проживали разом з матір`ю заявника у квартирі [ADDRESS] . З показів свідка [PERSON] вбачається, що вона проживала по сусідству з покійною [PERSON] , зокрема, в будинку [ADDRESS] . Свідок ствердила, що заявник разом з дружиною починаючи з 2006 року і до дня смерті [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку. Свідок [PERSON] також ствердив, що на момент смерті [PERSON] з нею проживав її син - заявник [PERSON] , який, зокрема, проживав за однією адресою з матір`ю з 2006 року. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18: відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Надані заявником докази, відповідно до вимог ст. 76-80 ЦПК України, є допустимими, достовірним та достатніми. Будь-які інші докази, що спростовують доводи заявника, у справі відсутні. Беручи до уваги встановлені обставини у справі, досліджені у сукупності на підставі їх аналізу, оскільки встановлення факту необхідне для можливості реалізації заявником своїх прав на прийняття спадщини після смерті матері, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, зокрема, факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає зазначений юридичний факт підтвердженим та встановленим, таким, що породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про встановлення факту, що має юридичне значення, відносяться на рахунок заявника (ч.7 ст.294 ЦПК України).

Outcome: approved