Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення цивільного позову. В обґрунтування своєї заяви зазначив наступне. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, відновлення становища, що існувало до порушення у порядку забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2014 позовні вимоги задоволено частково. 28 березня 2018 року Апеляційним судом міста Києва вищевказане рішення скасовано, а провадження по справі закрито. Тому, заявник, посилаючись на ст. 158 ЦПК України, просить скасувати, вжиті вищезазначеною ухвалою заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру. Представник заявника у судовому засіданні заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що даним арештом порушено право його довірителя, як власника земельної ділянки. Представник заступника прокурора м. Києва у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з посиланням на те, що [PERSON] у порушення вимог ст.182 ЦК України , не вжито заходів щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а тому неможливо було його залучити до участі в розгляді справи, оскільки прокуратурі не було відомо про укладений правочин. Також зазначала, що на даний час судове рішення апеляційної інстанції оскаржено до суду касаційної інстанції, а тому просила відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вказаних осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Дослідивши письмові докази по справі, матеріали, що додані до заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з огляду на таке. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м.Києва до Київської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, відновлення становища, що існувало до порушення у порядку забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2014 позовні вимоги задоволено частково (а.с.111-118). 28 березня 2018 року Апеляційним судом міста Києва вищевказане рішення скасовано, а провадження по справі закрито (а.с.215-220). Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Однак з матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] при винесенні ухвали про накладення арешту не був учасником справи, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд не може за його клопотанням скасувати заходи забезпечення позову та вважає можливим роз'яснити заявнику право звернення з вимогами про зняття арешту в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві. Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed