Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 13 липня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. [PERSON] відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі і з 06.06.2016 р. перебуває в ДУВП № 4. З моменту увязнення її чоловіка відносини між ними погіршилися, на сьогодні вона втратила до нього почуття любові. Вона змушена одна утримувати дітей, оскільки відповідач перебуває на повному державному утриманні та не залучається до праці, як довічно увязнений, що ставить її та дітей у край тяжке матеріальне становище. Вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, на підставі ч. 3 ст. 293 ЦПК України розгляд справи постановлено проводити за правилами окремого провадження без повідомлення (виклику) сторін. До суду надійшла заява [PERSON] про визнання заявлених вимог. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2005 року, про що відділом РАЦСу по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис за № 298 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9), які проживають з матірю (а.с.10). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідач [PERSON] з 02.12.2014 р. знаходиться в місцях позбавлення волі в Дніпровській установі виконання покарань (№4) з 06.06.2016 р. відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі,що підтверджується довідкою ДУВП (№4) від 27.12.2017 р. № 3/2-24277 (а.с. 11 копія довідки). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Враховуючи наведене, зясувавши наявну взаємну волю подружжя щодо розірвання шлюбу, про що складені особисті письмові заяви, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, у звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно тесту заяви [PERSON], суд вважає необхідним залишити їй прізвище «Гаврилова». Судові витрати відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved