Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим, Україна. Однак отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть Українського зразку та оформлення спадщини. Заявник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву просить задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. 13 червня 2020 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть [PERSON] , громадянина Російської Федерації, помер [INFO] , місце смерті м. Євпаторія, Республіки Крим, про що 13.06.2020 року складений запис акта про смерть №170209910001000715001. Листом від 17.11.2020 року Московського районного\~у м.Харкові\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, що є правовою підставою для проведення такої реєстрації. Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Встановлення факту смерті [PERSON] , про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає йому право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, для пред`явлення нотаріусу з метою прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст.\~4\~цього ж\~закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ст.\~9\~ч.\~ч.\~2,\~3,\~4\~цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст.\~10\~ч.1\~цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Ст.\~17\~ч.\~1\~цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Ст.\~17\~ч.\~ч.\~1,\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачено, що кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99). Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 4.12.95 та «Нун`єшДіаш проти Португалії» від 10.04.2003). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»). Враховуючи те, що заявник є громадянином України, має зареєстроване постійне місце проживання на території України, а його батько помер, перебуваючи на окупованій території, про що було видано медичне свідоцтво про смерть, вказана обставина унеможливлює отримання сином померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України для пред`явлення нотаріусу з метою прийняття спадщини, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України необхідно встановити факт його смерті. Крім того, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] не може бути використане для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту законних прав та інтересів його сина, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту смерті громадянина РФ [PERSON] . Встановлення вказаного факту надасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. За таких обставин, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved