Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою та просив встановити факт постійного проживання [PERSON] в будинку № 105 по вул. Водопровідна в м. Дніпрі разом з [PERSON], який помер 23 вересня 2015 року на час відкриття спадщини. У підтвердження заявлених вимог зазначив, що 23 вересня 2015 року помер батько заявника [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з автомобіля марки ЗАЗ 20078 року випуску (реєстраційний номер АЕ 3018ВХ). На час відкриття спадщини заявник постійно проживав зі спадкодавцем, прийняв спадщину та фактично її використовує, але у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. Коли звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 жовтня 2018 року, оскільки пропущений шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану заяву, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Заінтересована особа у судовому засіданні заявлені вимоги визнав, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив рішення ухвалити на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вислухавши пояснення заявника та її представника, свідка [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 23 вересня 2015 помер батько заявника [PERSON], про що 23 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис № 1791 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть [PERSON] відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. У визначений законом шестимісячний строк заявник не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, бо вважав, що фактично спадщину прийняв, проживаючи разом із спадкодавцем в спільному будинку. Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Судом встановлено, що згідно довідки №012019 Голови квартального комітету № 24 від 08 жовтня 2018 року заявник зареєстрований за адресою: [INFO]. На момент смерті, [PERSON] постійно проживав за зазначеною адресою разом із заявником. Вказані обставини також підтверджені поясненнями свідка [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з автомобіля марки ЗАЗ 20078 року випуску (реєстраційний номер АЕ 3018ВХ). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, відповідно - заявник, як син померлої, має право на отримання спадщини. Спадкоємцем першої черги також є син [PERSON] [PERSON], який подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та дружина спадкодавця, [PERSON], яка подала заяву про відмову від спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 261/2016 У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За наведених вище обставин суд вважає встановленим факт проживання заявника разом зі спадкодавцем, [PERSON], померлим 23 вересня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved