Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, заінтересована особа: Ірпінська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Донецьку померла [PERSON] , яка є бабусею Заявнику. [INFO] в м. Донецьку помер [PERSON] , який є батьком Заявнику та сином [PERSON] (бабусі Заявника). 19.03.2021 р. Заявник отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видану Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області (далі - Постанова про відмову), а саме Заявнику було відмовлено у видачі на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого батька - [PERSON] . Постанова про відмову обгрунтована зокрема, тим, що оскільки на момент своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована на тимчасово окупованій території, а саме в м. Донецьку, отримати довідку про склад сім`ї померлої [PERSON] та встановити, хто прийняв після неї спадщину, не є можливим. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Крім того, у Постанові про відмову зазначено, зокрема, що так як відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця та встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] не є можливим. Стверджує, що батько Заявника, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно письмових пояснень громадянок України [PERSON] від 03 червня 2021 р., [PERSON] від 08 червня 2021 р., [PERSON] від 09 червня 2021 р., померла [PERSON] на день смерті [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Повідомляє, що крім померлої бабусі, в житловому будинку та квартирі разом з нею постійно проживав на день смерті та протягом шести місяців після смерті, і проживав у подальшому її син - [PERSON] . Зазначає, що метою встановлення факту спільного проживання батька Заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права Заявника на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. У зв`язку з вищевикладеним просить суд Встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем - [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник, представник заявника заяву підтримали та просять її задовольнити. В судове засідання заінтересована особа свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд,заслухавши пояснення заявника та її представника, заявника,покази свідка,дослідивши письмові докази по справі,вважає заяву такою,що підлягає до задоволення. Судом встановлено, [INFO] в м. Донецьку померла [PERSON] , яка є бабусею Заявнику, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] в м. Донецьку помер [PERSON] , який є батьком Заявнику та сином [PERSON] (бабусі Заявника), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 19.03.2021 р. Заявник отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видану Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області (далі - Постанова про відмову), а саме Заявнику було відмовлено у видачі на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого батька - [PERSON] . Постанова про відмову обгрунтована зокрема, тим, що оскільки на момент своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована на тимчасово окупованій території, а саме в м. Донецьку, отримати довідку про склад сім`ї померлої [PERSON] та встановити, хто прийняв після неї спадщину, не є можливим. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Крім того, у Постанові про відмову зазначено, зокрема, що так як відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця та встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] не є можливим. Заявник стверджує, що батько Заявника, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Викладені обставини підтверджуються у судовому засіданні показами свідка [PERSON] яка показала, що вона була сусідкою, подругою [PERSON] та [PERSON] , та стверджує, що померла [PERSON] на день смерті [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , також крім померлої, в цьому житловому будинку та квартирі разом з нею постійно проживав на день смерті та протягом шести місяців після смерті, і проживав її син - [PERSON] , який здійснював догляд та піклування за померлою [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України, визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право» В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання батька Заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з оформленням прав на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно розяснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні з пояснення та поданих заявником доказів і допиту свідка встановлено, що померла [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . разом зі своїм сином [PERSON] , який здійснював за нею догляд, піклування, однак факт цього може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання батька Заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права Заявника на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved