Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області із заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , диплому [NUMBER] , виданого 04 липня 1980 року м. Ворошиловград, реєстраційний № 8074. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він має право на отримання пенсії за віком, а тому звернувся до районного відділу пенсійного фонду для нарахування пенсійних виплат, проте йому було відмовлено, оскільки пенсійний фонд при оформленні пенсійної справи не може взяти до уваги диплом серії [NUMBER] , виданий 04 липня 1980 року м. Ворошиловград, реєстраційний № 8074, так як в ньому на сторінці, яка заповнюється на українській мові, його прізвище записано як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як роки навчання зараховуються до трудового стажу, що впливає на розмір пенсійних виплат. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 01.07.2020. Заявник до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 02.09.1998 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, анкетні дані заявника на українській мові зазначено як « [PERSON] , [INFO] , місце народження: смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області», на російській мові - як « [PERSON] , [INFO] », зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно диплому серії [NUMBER] , виданого 04.07.1980 « [PERSON] » (українською мовою), дані російською мовою записані як « [PERSON] », заявник вступив у 1976 році та закінчив у 1980 році Ворошиловградський технікум сільського господарства. Згідно свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування серія ААА № 456385, виданого 04.06.2002 Пенсійним фондом України, анкетні дані заявника заповнені українською мовою « [PERSON] », [INFO] , місце народження: смт. Новопсков, Новопсковський район, Луганська область. Заявник має право на призначення пенсії за віком та зарахування років навчання в технікумі до трудового стажу, але в дипломі відомості про заявника, а саме прізвище зазначено як « [PERSON] », що не дає можливості ідентифікувати належність вказаних в дипломі відомостей саме [PERSON] , що позбавить його можливості отримання пенсійних виплат. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З наданих заявником документів вбачається, що саме йому належить диплом серія [NUMBER] , виданий 04.07.1980, що підтверджено паспортом заявника, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, виданих на ім`я [PERSON] , свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування серія ААА № 456385, видане 04.06.2002, та дає підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення у зв`язку з тим, що від встановлення цього факту залежить призначення пенсійних виплат, а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved