Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її доньки [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вона та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 64, розташованого по вул. Маломіській у м. Словянськ Донецької області, де вони зареєстровані та проживали разом до липня 2014 року, коли [PERSON] в звязку з проведенням у м. Словянськ Донецької області антитерористичної операції зібрала свої речі та виїхала за межі України. Не зважаючи на заходи, що приймала заявник для встановлення місця перебування своєї доньки, до теперішнього часу встановити місце знаходження останньої не вдалось. В той же час заявник зазначає, що вона, по-перше, змушена нести витрати по сплаті комунальних платежів із розрахунку в тому числі за [PERSON], а по-друге, не має можливості оформити субсидію, оскільки не може надати відомості про доходи своєї доньки. В звязку з викладеним та враховуючи, що останні відомості про місце перебування [PERSON] заявником були отримані у липні 2014 року, [PERSON] просить суд заявлені нею вимоги задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою з 01 серпня 2014 року. Заявник [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила суд справу розглянути в її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON], що здійснює свої повноваження на підставі ордеру серії АА № 110404 від 08 червня 2018 року, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві про визнання особи безвісно відсутньою, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Словянської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився; заінтересованою особою суду було надано клопотання, в кому просили суд прийняти рішення згідно діючого законодавства, а справу розглянути у відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори [PERSON] 19 жовтня 1979 року та зареєстрованого в реєстрі за № 4780, свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] 06 грудня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4039, долучених заявником до своєї заяви, а також Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 137083692 від 10 вересня 2018 року, житловий будинок № 64, розташований по вулиці Маломіській у м. Словянськ Донецької області на праві власності в 17/20 частки належить [PERSON] та в 3/20 [PERSON] З домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована з 10 червня 1997 року. В той же час з акту, складеному та підписаному комісією у складі керівника мікрорайону «Лимани» м. Словянська [PERSON], та сусідів-свідків: [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], слідує, що [PERSON] у будинку № 64, розташованому по вулиці Маломіській у м. Словянськ Донецької області, з 2014 року не проживає, її особисті речі в будинку відсутні. Крім того свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відому їм [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], останній раз вони бачили в липні 2014 року. Також зазначили, що на теперішній час [PERSON] у м. Словянськ Донецької області не проживає, та на час розгляду даної справи місце її перебування їм не відоме. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в ході судового розгляду справи з достовірністю було встановлено, що з липня 2014 року, тобто понад рік в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування. Частиною 2 статті 43 ЦК України передбачено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Так, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що останнім місяцем, в якому були одержані відомості про місце перебування [PERSON] був липень 2014 року, то суд приходить до висновку, що початком безвісної відсутності [PERSON] необхідно вважати 01 серпня 2014 року. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги в ході судового засідання знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved