Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт належності заявникуправовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії ХС-ХIХ-3 від18.06.1996р., який зареєстрований в книзі записів державних актів за № 319 на земельну ділянку розташовану на території [ADDRESS] площею 0,1010 га. Заява обґрунтована тим, що йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 18.06.1996р. належить вищезазначена земельна ділянка. В даному акті допущена описка в його по-батькові в акті вказано « [PERSON] » , натомість правильним є « [PERSON] ». Йому було відмовлено в розробці проекту землеустрою через допущену помилку і розбіжність по батькові в акті та в рішенні, на підставі якого такий акт на землю було видано. Оскільки на давний час виникла розбіжність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом - державним актом на право приватної власності на землю, він був змушений звернутися з даними вимогами до суду. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник Зеленівської селищної ради в судове засідання не прибув, селищний голова Семчишина О.С. надала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно паспорта [NUMBER] заявник має повне прізвище ім`я та по батькові - [PERSON] , [INFO] . Ідентифікаційний номер виданий також на дану особу. ( а.с. 6-7) Рішенням виконкому Зеленівської селищної ради народних депутатів № 11 від 12.03.1996р. [PERSON] в приватну власність виділено земельну ділянку розміром 010 га в. [ADDRESS] , що підтверджується випискою з рішення. ( а.с.5) Державний акт серії ХС-ХIХ-3 про право приватної власності на землю площею 0,1010 га, що розташована в [ADDRESS] , виданий 18.06.1996 року на ім`я [PERSON] на підставі вищезазначеного рішення виконкому Зеленівської селищної ради народних депутатів № 11 від 12.03.1996р. Даний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 319 ( а.с. 4). Згідно до вимог ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що державний акт на право приватної власності на землю серії ХС-ХIХ-3 від18.06.1996р належить - заявнику, так як всі дані, які ідентифікують особу, зокрема його прізвище ім`я збігаються . Тому суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконкому Зеленівської селищної ради народних депутатів № 11 від 12.03.1996р. виданого на ім`я [PERSON] належать заявнику - [PERSON] . При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів. Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації її права на володіння та користування майном. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved