Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року в м. Ірміно Луганської області. В обґрунтування поданої заяви зазначено про те, що [INFO] померла [PERSON] [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Смерть [PERSON] відбулась в зоні проведення антитерористичної операції в м.Ірміно Луганської області. На підтвердження факту смерті видано Лікарське свідоцтво про смерть № 25 від [INFO], відповідно до якого смерть [PERSON] відбулась [INFO] у віці 87 років, причина смерті - ішемічна хвороба серця, кардіосклероз дифузний атеросклеротичний, хронічна серцева недостатність. З огляду на викладене, посилаючись на ст.257-1 ЦПК України, просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка помер [INFO] року в м. Ірміно Луганської області. Зважаючи на те, що ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності заявника. Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Надане заявником [PERSON] Лікарське свідоцтво про смерть № 25, видане створеним всупереч законодавства України, Державною установа, підтверджує факт смерті [PERSON], однак не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується відмовою Голосіївського районного в м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті є обґрунтованої, та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved