Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЧН № 007555, виданого 20 серпня 1997 року Великодівицькою сільською Радою народних депутатів Прилуцького району Чернігівської області, йому належить земельна ділянка площею 0,42 га з цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства. У зазначеному документі його по-батькові вказано як «[PERSON]», а у паспорті громадянина України - «[PERSON]». Зазначає, що державний акт на право приватної власності на землю видавався на підставі Рішення Великодівицької сільської Ради народних депутатів десятої сесії двадцять другого скликання від 21 січня 1997 року, в якому зазначено, що земельна ділянка передається у власність [PERSON]. На час оформлення та видачі зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю він не звернув уваги на правильність написання свого по-батькові. А на сьогоднішній день він має намір продати земельну ділянку і при підготовці документів для оформлення договору купівлі-продажу, він виявив наявність помилки у зазначеному Державному акті на право приватної власності на землю, яка перешкоджає йому реалізувати право на розпорядження власністю на свій розсуд, так як він не може замовити Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який передбачений для укладання цивільно-правових договорів щодо земельних ділянок. Посилається на те, що помилка у написані його по-батькові, є наслідком неуважності при оформленні документу посадовою особою Великодівицької сільської Ради народних депутатів, вчиненої ненавмисно або поспіхом. А тому з метою надання йому можливості розпоряджатися своєю власністю - земельною ділянкою площею 0,42 га з цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Великодівицької сільської Ради, необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЧН № 007555, виданий 20 серпня 1997 року Великодівицькою сільською Радою народних депутатів Прилуцького району Чернігівської області, належить саме йому - [PERSON]. У зв'язку з чим звертається з даною заявою до суду. В судове засідання заявник не з'явився, про день, час місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, представником заявника до суду надано заяву згідно якої останній просить провести розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надійшла заява, відповідно до якої просять розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.1997 року на підставі Рішення Великодівицької сільської Ради народних депутатів десятої сесії двадцять другого скликання від 21 січня 1997 року, Великодівицькою сільською Радою народних депутатів Прилуцького району Чернігівської області на ім'я [PERSON], який мешкає в м. Києві, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії III- ЧН № 007555. Земельна ділянка розташована на території Великодівицької сільської Ради, площа - 0,42 га, цільове призначення - ведення особистого підсобного господарства (а.с.4, 5). Зі змісту заяви заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі вбачається, що останній обґрунтовує її тим, що в зазначеному правовстановлюючому документі, а саме Державному акті на право приватної власності на землю, працівниками Великодівицької сільської Ради була допущена помилка у написанні його по-батькові, а саме замість «[PERSON]», зазначено «[PERSON]», що унеможливлює реалізацію ним свого права на відчуження земельної ділянки. Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що спірний Державний акт на право приватної власності на землю серії III- ЧН № 007555 був виданий на підставі Рішення Великодівицької сільської Ради народних депутатів десятої сесії двадцять другого скликання від 21 січня 1997 року. Як вбачається зі змісту зазначеного Рішення, яке стало результатом проведення десятої сесії двадцять другого скликання Великодівицької сільської Ради народних депутатів, її предметом розгляду був зокрема розгляд заяв про приватизацію земельних ділянок громадян, в тому числі заяви [PERSON] (а.с. 5). З наданого суду паспорта громадянина України Серія [NUMBER] виданого Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві 25 лютого 1997 року, вбачається, що прізвище його власника значиться як «[PERSON]», ім'я «[PERSON]», по-батькові «[PERSON]» (а.с. 3). В Довідці заявника про присвоєння йому ідентифікаційного номера, виданої 26.06.1997 року ДПА у Подільському районі м. Києва, по-батькові останнього також зазначено як «[PERSON]» (а.с. 3). Також судом встановлено, що 29.10.2014 року заявник звертався із запитом до Великодівицької сільської Ради щодо внесення змін до Державного акту на право приватної власності на землю серії III- ЧН № 007555, на який отримав відмову та рекомендацію звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа власникові майна, з посиланням на те, що на сьогоднішній день органом місцевого самоврядування є Великодівицька сільська рада, а не Великодівицька сільська рада народних депутатів, головою сільради обрано Тритяченко С.Л.. яка не була ним на день видачі Державного акту, а також змінено печатку органу місцевого самоврядування. Також, згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», видача дублікату Державного акту на право приватної власності на землю не передбачена (а.с. 14). Стаття 234 ЦПК України визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, Пленум Верхового Суду України в п. 12 своєї Постанови від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю ІІІ-ЧН № 007555, виданому 20 серпня 1997 року Великодівицькою сільською Радою народних депутатів Прилуцького району Чернігівської області, а саме [PERSON], та особа, яка зазначена в паспорті громадянина України Серія [NUMBER] виданого Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві 25 лютого 1997 року, а саме [PERSON], є однією і тією ж особою, у зв'язку з чим володільцем зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЧН № 007555 є саме [PERSON]. Судом встановлено, що іншим способом виправити допущені помилки в правовстановлюючому документі, крім як встановити факт його належності заявнику, не вбачається можливим. Статті 15, 16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved