Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], з вчиненням актового запису про її смерть 12.10.2015 року в м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON], [INFO], є її рідною сестрою. Їх батьками були [PERSON] та [PERSON] Сестра постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON] померла 12.10.2015 року, про що того ж дня Центром первинної медикосанітарної допомоги № 2 м. Горлівка було видано лікарське свідоцтво про смерть № 295. Після поховання сестри заявник звернулась до відділу РАЦС м. Горлівка з проханням надати їй свідоцтво про смерть [PERSON] встановленого державного зразка. Проте з вини працівників медичного закладу, які не поставили на лікарському свідоцтві відповідні печатки, заявнику було відмовлено у видачі цього документу. Коли заявнику вдалося оформити лікарське свідоцтво, відділ РАЦС вже був зачинений. Того ж дня заявник вимушена була залишити м. Горлівку, не отримавши свідоцтва про смерть сестри. Повернувшись до м. Харкова, заявник звернулась до відділу ДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ з проханням вчинити актовий запис про смерть [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 295 від 12.10.2015 року. 27.10.2015 року вона отримала листа від ДРАЦС, яким їй було відмовлено в видачі свідоцтва про смерть сестри. [PERSON] в судовому засіданні подану заяву та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі. Пояснила, що у зв'язку із хворобою [PERSON] доглядали останню до її смерті. Також зазначила, що свідками того, що [PERSON] померла, є сусіди останньої, які у зв'язку із об'єктивними причинами не можуть приїхати до суду. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не підлягають задоволенню з огляду на наступне. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано суду лікарське свідоцтво про смерть № 295, видане Центром первинної медикосанітарної допомоги № 2 м. Горлівки Міністерства охорони здоров'я Донецької народної республіки. Крім того, суду надано заяву щодо отримання дозволу на поховання [PERSON], яка адресована Ритуальній службі КП Простор Донецької народної республіки. Як вбачається з листа Відділу державної РАЦС по м. Харкову ХМУЮ № 9000/04-12-04-06 від 27.10.2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] з підстав того, що у органів РАЦС відсутні підстави видавати вказане свідоцтво на підставі документів, виданих органами Донецької народної республіки. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи вказані вище положення ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», лікарське свідоцтво про смерть, видане медичним закладом, який згідно вказаного свідоцтва створений та діє в складі Міністерства охорони здоров'я Донецької народної республіки, тобто в складі органу, що створений не у передбаченому законодавством України порядку, є недійсним та не може створювати правових наслідків. Частиною 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави оцінювати вказане лікарське свідоцтво про смерть в якості документу, який має юридичну силу, може створювати правові наслідки та бути доказом в даній цивільній справі. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт смерті [PERSON], суду не надано. За таких обставин підстави для задоволення заяви відсутні.

Outcome: dismissed