Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту навчання на денному відділенні Державного професійного навчального закладу «Зуєвський енергетичний технікум» Державного освітнього закладу вищої професійної освіти «Донецький національний технічний університет» в період з 01.09.1974 року по 10.03.1977 року. Свою заяву мотивує тим, що заявник має статус внутрішньо переміщеної особи. З метою оформлення пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», 02.09.2019 року він звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області в особі Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр). 18.09.2019 року заявнику було відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що на момент звернення його страховий стаж складає 23 роки 11 місяців 16 днів, що менше зазначених законодавством 26 років. До страхового стажу ГУ ПФУ в Запорізькій області в особі Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) не враховано період навчання в Зуєвському енергетичному технікумі з 01.09.1974 року по 10.03.1977 року. На підтвердження факту навчання [PERSON] отримав Архівну довідку Державного професійного навчального закладу «Зуєвський енергетичний технікум» № 40 від 26.09.2019 року. Згідно з вказаною довідкою, [PERSON] навчався на денному відділенні Зуєвського енергетичного технікуму з 01.09.1974 року по 10.03.1977 року. Наказом № 51 від 10.03.1977 року був відрахований з денного відділення. На теперішній час виникли труднощі з оформленням документів для зарахування до загального стажу періоду навчання, оскільки документ виданий навчальний закладом або архівом є недійсним та не відповідає вимогам законодавства України. Встановлення факту навчання необхідно для подальшого оформлення пенсії. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Разом з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Запорізькій області Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (серівісний центр) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним судової повістки про виклик до суду. Відзив на заяву заінтересована особа суду не надала. Заяв, клопотань про відкладення слухання справи суду не надано. Допитані у судовому засіданні за письмовим клопотанням заявника свідки [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, суду пояснили, що заявника знають давно, [PERSON] більше 40 років, [PERSON] з дитинства, це його двоюрідний брат, підтверджують той факт, що він дійсно навчався на денному відділенні Державного професійного навчального закладу «Зуєвський енергетичний технікум» Державного освітнього закладу вищої професійної освіти «Донецький національний технічний університет» в період з 01.09.1974 року по 10.03.1977 року. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення свідків, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно\~з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~та ч. 1\~ст. 48 КЗпП України\~основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993\~року (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці [PERSON] заповненої 21.04.1977 року відсутні відомості про навчання останнього. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Тобто з наведеного вбачається, що встановлення факту навчання у навчальному закладі має юридичне значення для заявника, оскільки в разі встановлення вказаного факту, у [PERSON] виникне право на отримання пенсії за віком. На підтвердження факту свого навчання [PERSON] надав архівну довідку № 40 від 26.08.2019 року, відповідно до якої останній навчався на денному відділенні Зуєвського енергетичного технікуму за спеціальністю «Релейний захист та автоматика енергосистем». Наказом № 140 уч від 24.08.1974 року був зарахований на 1 курс денного відділення технікуму з 01.09.1974 року. Наказом № 51 уч від 10.03.1977 року був відрахований з денного відділення технікуму за порушення Статуту та Правил внутрішнього розпорядку технікуму (а.с. 9). Зазначена архівна довідка видана органом на тимчасово окупованій території м. Донецьк. Постановою ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Донецьк, Донецької області, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. При цьому, надаючи оцінку документам, виданим на непідконтрольній Україні території, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved