Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Заявник звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з заявою до встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої зазначив наступне. 6 червня 1962 року заявник і його мати [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 23/50 ч. домоволодіння 25 по вул. Восточна в м. Кіровограді. 19 лютого 1993 року мати заявника померла, після її смерті він вступив в спадщину на належну їй 23/100 ч. домоволодіння, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 жовтня 1993 року і зареєстрование 30 жовтня 1993 року в Кіровоградському БТІ. До 1972 року імя заявника було [PERSON], відповідно до актового запису №51 від 28 липня 1937 року про народження, який складений виконкомом Червоновершківської сільради Компаніївського району Кіровоградської області. На підставі висновку Кіровоградського міського відділу РАЦС від 25.09.1972 року 09.11.1972 року внесено зміни, виправлено імя [PERSON] на [PERSON], що підтверджується довідкою органів РАЦС. На даний час заявник вирішив продати належну йому 23/50 ч. домоволодіння 25 по вул. Восточна, але він позбавлений можливості у звязку з тим, що в договорі купівлі-продажу його імя зазначено [PERSON] тоді, як в даний час його імя [PERSON]. Представником заявника надано до суду заяву, відповідно до якої, просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала. Представник зацікавленої особи надав клопотання, відповідно до якого, просив розглянути справу за його відсутності. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, яке видане Компаніївським районним ЗАГС Кіровоградської області, [PERSON], 19.07.1397 року народження є сином [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 6.06.1962 року [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] 23/50 частини домоволодіння в м. Кіровограді по вулиці Восточній, № 25. За договором купівлі продажу [PERSON] та [PERSON] належить по 23/100 частин домоволодіння. 19 лютого 1993 року померла [PERSON], яка є матірю заявника. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене 27.10.1993 року державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] отримав право власності на належну [PERSON] 23/100 ч. домоволодіння З довідки від 17.11.2006 року №39-03/348, яка видана [PERSON] вбачається, що до актового запису №51 від 28 липня 1937 року про народження [PERSON], який складений виконкомом Червоновершківської сільради Компаніївського району Кіровоградської області на підставі висновку Кіровоградського міського відділу РАЦС від 25.09.1972 року 09.11.1972 року внесено зміни, виправлено імя [PERSON] на [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З урахуванням вищевикладеного в сукупності досліджених матеріалаів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги заявника є обгрунтованими, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved