Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: встановити факт родинних відносин між нею - онукою [PERSON] , [INFO] , місце народження: Росія, м. Ростов-на-Дону, та бабусею [PERSON] , [INFO] народження, місце народження народилась у Росії в м. Ростові-на-Дону, яка померла у 1994 році. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , має посвідку на постійне проживання на території України, яка була видана 31.05.2017 року, органом 5101. В теперішній час вона бажає прийняти громадянство за походженням. Згідно ст. 8 Закону України «Про Громадянство» (набуття громадянства за територіальним походженням), якщо дід чи баба народились або постійно проживали до 1992 року на території України, мають право реєструватися громадянами України. Бабуся заявниці [PERSON] [INFO] народилася у Росії в м. Ростові-на-Дону. З 1960 р. по 1966 р. вона переїхала до м. Одеси та зареєструвалась за адресою: [ADDRESS] . [INFO] році народилася [PERSON] - мати [PERSON] і дочка [PERSON] . З 1982 р. по 1993 р. вона переїхала до м. В-Антрациту Луганської області, де у неї народилась дочка [PERSON] (тітка [PERSON] ). У 1994 році вона переїхала до м. Одеси і зареєструвалась за адресою: [ADDRESS] , де прожила півроку і померла у 1994 році. Адвокат заявниці [PERSON] звернулась до Головного Управління ДМС в Одеської області з адвокатським запитом від 22.12.2020 року та просила повідомити: Чи може [PERSON] за наявності вказаних документів і обставин отримати громадянство України ? За наявності яких документів і умов вона може прийняти громадянство України ? Головне Управління ДМС в Одеської області 06.01.2021 року відповіло, що для підтвердження відповідних родинних стосунків, для оформлення набуття громадянства України, подається відповідне рішення суду. Адвокат заявниці [PERSON] звернулася до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 22.12.2020 року (адреса: 65017, м. Одеса, вул. Косовська. 2-Д) та просила: надати відомості про те, хто був прописаний за адресою: [ADDRESS] , та з якого по який рік ? Чи була зареєстрована [PERSON] (бабуся [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] ? Відповідь від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради не надійшла. В зв`язку з цим заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та бабусею [PERSON] . Встановлення цього факту необхідно для подальшого вирішення питання про прийняття громадянства. Після допиту свідка в судовому засіданні 01.07.2021 р. представник заявника, адвокат Салманова Ф.А. надала заяву про розгляд заяви в наступному засіданні за її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, надав суду «відзив», який суд розглянув як письмові заперечення проти заяви про встановлення факту. Представник заінтересованої особи, заперечуючи проти поданої заяви, після посилання на нормативну базу регулювання правовідносин щодо набуття громадянства України, посилався на такі обставини. Заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надавала до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявник не використав всі передбачені законодавством можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством України визначено чіткий порядок встановлення факту проживання та набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України. З огляду на вищевикладене ГУ ДМС України в Одеській області зазначає, що встановлення факту проживання станом на 24 серпня 1991 року не стосується особистих чи майнових прав заявника та ніяк не впливає на них. З аналізу норм законодавства вбачається, що без встановлення особи та статусу заявника неможливо здійснити розгляд питання щодо набуття ним громадянства України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Враховуючи те, що ГУ ДМС України в Одеській області стверджує, що встановлення факту пов`язується зі спором про право, заява про встановлення факту, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 ЦПК України, повинна бути залишена без розгляду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.98) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до абзацу 4 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема: згідно з Положенням про порядок розгляду питань, зв`язаних з громадянством України, затвердженим Указом Президента України від 31 березня 1992 року, для вирішення заяв про належність до громадянства України може бути представлено рішення суду про встановлення факту родинних відносин. Приймаючи до уваги, що проти встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] , заперечує заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області можливо стверджувати, що у даному випадку наявний спір про право. З наданих [PERSON] доказів, а саме рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.09.2010 по справі № 2-0-300 вбачається, що судом встановлено факт того, що мати заявниці [PERSON] , [INFO] , постійно проживає на території України з 1989 року, у тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, що вже надає підстави для звернення [PERSON] до органів ДМС України із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, а отже є не зрозумілим для чого заявниці необхідно встановити факт родинних відносин з [PERSON] . Таким чином, твердження заявниці про неможливість встановити факт родинних відносин для набуття громадянства за територіальним походженням, окрім як зверненням до суду з відповідною заявою, також не відповідають дійсності, оскільки для підтвердження зазначених обставин можуть бути надані інші належні документи, які засвідчують вказані обставини, зокрема рішення суду зазначене вище. Крім того, [PERSON] надано завірену копію паспорта громадянина Російської Федерації, який дійсний до 16.02.2025 р., що підтверджує факт наявності у заявника громадянства іншої держави. Таким чином, звернення заявника до суду з даною заявою зумовлено намаганням уникнути проходження законодавчо визначених процедур щодо ідентифікації, встановлення належності, прийняття або набуття громадянства України. Враховуючи викладене, наявний спір про право [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та зазначений спір повинен розглядатись в порядку позовного провадження. Представник заявниці надала відповідь на відзив, за яким посилалася на таке. У своєму відзиві на мою заяву Головне управління ДМС України в Одеській області вказує, що заява підлягає залишенню без розгляду за тих підстав, що [PERSON] не зверталась нібито до Головного управління ДМС України в Одеській області. Адвокат Хансевярової М.Ф. [PERSON] зверталася до Головного управління ДМС України в Одеській області 22.12.2020 року та отримала відповідь від 06.01.2021 року Головного управління ДМС України в Одеській області, за якою для підтвердження факту родинний стосунків, для оформлення набуття громадянства подається відповідне рішення суду. З наданих [PERSON] доказів, а саме рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.09.2010 по справі № 2-0-300 вбачається, що судом встановлено факт того, що мати заявниці [PERSON] , [INFO] , постійно проживає на території України з 1989 року, у тому числі станом на [INFO] та 13.11.1991 року, що вже надає підстави для звернення [PERSON] до органів ДМС України з заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, однак Головному управлінню ДМС України в Одеській області невідомо про той факт, що [PERSON] прийняла громадянство України по своїй сестрі, тому заявниця не може прийняти громадянство по своїй матері. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в Росії, м. Ростов-на-Дону. Батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а с. 8). Мати заявниці [PERSON] народилася [INFO] . Згідно відповіді Департаменту надання адміністративних послуг № 1017/01-07 від 18.05.2021 р. [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , з 02.12.1967 р., з 11.11.1994 р. по 02.08.1995 р. (а. с. 52). [PERSON] [INFO] народилася у Росії в м. Ростові-на-Дону. З 1960 р. по 1966 р. вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 1982 р. по 1993 р. вона переїхала до м. В-Антрациту Луганської області (копія домової книги а. с. 19 - 20). У 1994 році вона переїхала до м. Одеси проживала за адресою: [ADDRESS] , і померла [INFO] (а. с. 15 - 16). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] на рівні онуки та бабусі. Таким чином, на підставі поданих доказів суд дійшов висновку, що заявниця [PERSON] є онукою [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , має посвідку на постійне проживання на території України, яка була видана 31.05.2017 року, органом 5101. В теперішній час вона бажає прийняти громадянство за походженням. Адвокат заявниці [PERSON] звернулась до Головного Управління ДМС в Одеської області з адвокатським запитом від 22.12.2020 року та просила повідомити: Чи може [PERSON] за наявності вказаних документів і обставин отримати громадянство України ? За наявності яких документів і умов вона може прийняти громадянство України ? (а. с. 27). Головне Управління ДМС в Одеської області 06.01.2021 року № 51.00.4.5-117/51.1-21 відповіло, що для підтвердження відповідних родинних стосунків, для оформлення набуття громадянства України, подається відповідне рішення суду (а. с. 29 - 30). Щодо наданих [PERSON] доказів, а саме рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.09.2010 по справі № 2-0-300 вбачається, що судом встановлено факт того, що мати заявниці [PERSON] , [INFO] , постійно проживає на території України з 1989 року, у тому числі станом на 24.08.1991 р. та 13.11.1991 року, що вже надає підстави для звернення [PERSON] до органів ДМС України із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням. За твердженням заявниці [PERSON] прийняла громадянство України по своїй сестрі, тому заявниця не може прийняти громадянство по своїй матері. Суд вважає, що наявність рішення Суворовського районного суду про встановлення факту проживання на території України матері заявниці [PERSON] не позбавляє заявницю права на встановлення факту родинних відносин саме з бабусею відповідно до адвокатського запиту та відповіді Головного управління ДМС України в Одеській області від 06.01.2021 р. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи [INFO] ; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до положень статей 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Стосовно позиції заінтересованої особи щодо спору про право. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За постановою Касаційного цивільного суду ВС від 30.10.2019 у справі № 296/289/19 суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, а заяву про встановлення факту залишив без розгляду. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який, відповідно до приписів частини шостої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, належить вирішувати в порядку позовного провадження, а заява підлягає залишенню без розгляду. Касаційний цивільний суд не погодився з таким висновком суду апеляційної інстанції. Системно проаналізувавши заперечення та апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України ВС дійшов висновку, що доводи заінтересованої особи стосуються виключно недоведення заявником обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених ним вимог, що не є по суті підтвердженням наявності спору про право. Суд касаційної інстанції зауважив, що при цьому необхідно ураховувати, що у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право. Право заявника на отримання громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» за умови надання відповідних документів Управління Державної міграційної служби не заперечувало, що убачається із його письмового повідомлення. А само по собі посилання Управління Державної міграційної служби в апеляційній скарзі на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору. ВС зазначив про помилковість висновків апеляційного суду та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту родинних відносин не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття заявницею громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання [PERSON] громадянства України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved