Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій вказав, що 7 вересня 2001 року ним було отримано державний акт серії Р1 № 493015 на право приватної власності на землю. Заявником було виявлено, що в державному акті на право приватної власності допущено помилку, а саме замість прізвища «Мусафір», як записано в паспорті заявника, зазначено «Мусафир». На підставі викладеного заявник просив суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу державного акту серії Р1 № 493015 на право приватної власності на землю, виданого 7 вересня 2001 року Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області. [PERSON] надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянина України серія КМ № 133870, виданим 16 січня 2003 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявником є «Мусафір Микола Дмитрович», [INFO]. Заявник зареєстрований в [INFO]. З державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 493015, виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року № 156/XVI-XXIII, вбачається, що «Мусафир Миколі Дмитровичу» передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.75 гектари, розташовану на території Старотроянівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з відповіді ФОП [PERSON] № 21 від 02.10.2015 р. на заяву [PERSON], у звязку з невідповідністю у прізвищі заявника у державному акті та копії паспорту, [PERSON] відмовлено у послугах щодо складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Згідно довідки, виданої 03.11.2015 року виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 447, державний акт на право приватної власності на землю, виготовлений на імя «Мусафир Миколи Дмитровича», дійсно видано Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області [PERSON]. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved