Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців із заборонами йому щодо перебування в місцях проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; обмеження спілкування з постраждалою дитиною, [PERSON] ; наближення на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб [PERSON] та [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та дитину, в будь-який спосіб спілкуватися з нею та дитиною; ведення листування, телефонних переговорів з постраждалою особою [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник мотивує свої вимоги тим, що з 25.08.2016 року по 20.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2019 року шлюб між [PERSON] , [PERSON] розірвано та сторони проживають окремо один від одного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Разом з тим, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. Крім того, [PERSON] почав зловживати наркотичними речовинами, під їх впливом приїжджає за місцем проживання [PERSON] та їх спільної дитини, в присутності дитини створює сварки, які переходять до погроз вбивством з нанесенням тілесних ушкоджень, що стало підставою для звернень до районного відділення поліції. У зв`язку з викладеним, [PERSON] стала на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах (постраждала від домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, батька дитини) та отримує соціальну послугу соціального супроводу з метою мінімізації наслідків домашнього насильства. Крім того, 21.09.2021 року [PERSON] здійснив черговий напад на заявника, після чого було викликано працівників поліції та написано заяву про вчинення злочину, тому заявник вимушена звернутись з даною заявою до суду. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з огляду на обмежений діючим процесуальним законом термін розгляду даної категорії справ (72 години). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Як убачається з матеріалів справи, з 25.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження. Виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.01.2020 року, актовий запис № 2741.(а.с. 9) 11.02.2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/17688/19 стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН РІЕЛТ» майнову шкоду заподіяну пожежею у розмірі 346 858,31 грн. та судовий збір у розмірі 5 202 грн. 87 коп., а всього суму 352 061 (триста п`ятдесят дві тисячі шістдесят одна) грн. 18 коп. (а.с. 28-32) 20.09.2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/10079/19 шлюб між [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) зареєстрований 25 серпня 2016 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1631 - розірвано. (а.с. 17-18) За даними Листа служби у справах дітей та сім'ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.11.2019 року № 103008-4276, спеціалісту Служби у справах дітей провести бесіду правового характеру з батьком дитини не вдалося, так як він на запрошення не з`явився. (а.с. 38) 17.01.2020 року [PERSON] Дніпровським управлінням Головного управління національної поліції в м. Києві вручено повідомлення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. (а.с. 34-37) За даними Листа служби у справах дітей та сім'ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 24.02.2021 року № 103008-813, 16.02.2021 року спеціалістом Служби з громадянином [PERSON] проведено профілактично - роз`яснювальну роботу щодо дотримання ним прав [PERSON] і попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства. (а.с. 39) 24.07.2020 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1384/20 стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову та досягнення дитиною повноліття. (а.с. 19-22) 21.09.2020 рокурішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/13325/20 в задоволенні заяви [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису - відмовлено. 02.03.2021 року Дніпровським районним у м. Києві Центром соціальних служб видано Довідку за № 42/209, відповідно до якої родина [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах (постраждала від домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, батька дитини) та отримує соціальну послугу соціального супроводу з метою мінімізації наслідків домашнього насильства, шляхом соціально-психологічної та юридичної підтримки матері та дитини, сприянні в тимчасовому проживанні матері та дитини, залучення дитини до соціально-культурних заходів, шляхом надання комплексу соціальних послуг. (а.с. 33) 25.03.2021 року [PERSON] звернулась до УПГУ НП України Дніпровського району м. Києва із заявою про вчинення проти неї кримінального правопорушення по факту ст. 129 КК України щодо [PERSON] (а.с. 41-45, 46) За даними Психолого-педагогічної характеристики вихованця дошкільного навчального закладу № 452 [PERSON] від 29.04.2021 року № 52 та Листа Дніпровського районного у м. Києві Центру соціальних служб від 18.05.2021 року № 42/453, у процесі психологічного дослідження з [PERSON] було встановлено, що психоемоційний стан стабільний, врівноважений, на контакт іде легко, виявляє інтерес до запропонованих завдань та спілкування з психологом. Настрій дитини переважно позитивний. Концентрація та стійкість уваги на високому рівні. Рівень розвитку когнітивних процесів випереджує вікову норму. Підсумовуючи проведену роботу з [PERSON] можна зробити висновок щодо негативного впливу сімейного конфлікту на психоемоційний стан дитини та наявність деструктивної взаємодії між членами родини. (а.с. 25-26, 27) За даними Довідки, виданої Подільським РВДВС у м. Києві ЦМУЮ (м. Київ) від 01.05.2021 року № 63156142/5, загальний розмір заборгованості [PERSON] по аліментам за період з 24.07.2020 року по квітень 2020 року включно становить 46 774,19 грн. (а.с. 24) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України. За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18). Верховний Суд в постанові від 03 серпня 2021 року в справі № 761/27704/20 (провадження № 61-9182св21) вважав за необхідне зазначити, що звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України). До такого ж висновку прийшов Верховний Суд в постанові 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20), вказавши, що сам факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. При цьому аналогічний висновок у справі з подібними правовідносинами був висловлений Верховним Судом у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 336/5627/19 (провадження № 61-1585св20), від 26 травня 2021 року у справі № 712/5977/20 (провадження № 61-1171св21). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження підстав для видачі заявленого обмежувального припису, оскільки заявником не надано достатньо доказів на підтвердження того, що в разі не позбавлення [PERSON] права знаходитись в належній заявнику кватирі, в місці її перебування та перебування спільної дитини існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника та спільної дитини, а також вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких чи особливо-тяжких наслідків. При цьому заявником не надано суду доказів на підтвердження притягнення [PERSON] до адміністративної та/або кримінальної відповідальності за вчинення відносно заявника домашнього насильства, а звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України). Стосовно заборони розшукувати заявника, вести листування та телефонні переговори, то в цій частині заяви суду не надано доказів, що такі дії [PERSON] вчинялись, або останній має намір вчиняти у майбутньому. Відповідно до частини першої статті 350-6 статті 350-4 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про видачу обмежувального припису, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed