Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Заявник - [PERSON] - звернулася до суду із заявою, у якій просить ухвалити рішення про визнання безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 19.07.2014 р. вона уклала шлюб з [PERSON] , від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] покинув їх з сином у вересні 2017 р. і до теперішнього часу в неї відсутні відомості про його місцезнаходження. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] необхідно для розірвання шлюбу, крім того, вона не має можливості без згоди батька вивезти на оздоровлення свою дитину. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Заінтересована особа - Селидівська міська рада Донецької області - у судове засідання не з`явилася. Про день слухання справи повідомлялась належним чином. Дослідивши усі матеріали справи на доказ заявлених вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви і можливість її задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно вимогам ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідомо, або за місцезнаходження її майна. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 19.07.2014 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Згідно довідки, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно Акту № 165 від 08.05.2019 р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з березня 2013 р. за зазначеною адресою не мешкає, місцезнаходження невідомо (а.с.10). У відповідності з положеннями ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, судом встановлено, що більше року жодних відомостей з останнього відомого міста постійного проживання [PERSON] немає. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником, пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам, що свідчить про наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Суд, приходить до переконання, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved