Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Заявник звернувся 21.04.2016 року в суд в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] в м. Севастополь Автономної республіки Крим у нього та його дружини [PERSON] народився син, якому вони дали ім'я [PERSON]. Посилаючись на необхідність здійснення державної реєстрації факту народження дитини та на факт відмови відділу ДРАЦС Новоодеського РУЮ здійснити таку реєстрацію народження через відсутність встановленої законодавством України довідки про народження дитини, заявник на підставі ст.257-1 ЦПК України, просив суд винести рішення про встановлення факту народження [INFO] дитини [PERSON], в м. Севастополь Автономної республіки Крим від батьків громадян України: матері [PERSON], [INFO] та батька - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник повністю підтримав заявлені ним вимоги та будучи допитаним в якості свідка, під присягою, підтвердив факт народження у нього сина та посилаючись на вимоги ст.257-1 ЦПК України, просив суд цю його заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи ВДРАЦС Новоодеського РУЮ в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду даної справи. На адресу суду від представника заінтересованої особи ВДРАЦС Новоодеського РУЮ надійшла письмова заява, в якій представником викладені правові позиції щодо вчиненої відмови заявнику у здійсненні державної реєстрації факту народження у нього дитини, а також в цій заяві зазначалось про те, що ВДРАЦС не заперечує проти встановлення даного юридичного факту в порядку судового розгляду даної справи та просила суд розглянути дану справу у відсутність представника відділу ДРАЦС. Дана справа, у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність представника заінтересованої особи, враховуючи наявність поданої представником заінтересованої особи письмової заяви та наявності достатніх даних у справі про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення і свідчення заявника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження його дитини на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи, заявник та його дружина [PERSON] являються громадянами України, перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2013 року, та зареєстровані на проживання в м. Нова Одеса Миколаївської області, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні їх паспортними документами, свідоцтвом про шлюб, копії яких залучені до справи. З показів допитаного в судовому засіданні в якості свідка заявника [PERSON] та з обставин викладених в його заяві про встановлення юридичного факту, вбачається, що [INFO], в м. Севастополь Автономної республіки Крим, на території, яка визнана Верховною Радою України тимчасово окупованою, де вони з дружиною перебували тимчасово, в пологовому будинку №1 м. Севастополь, у них з дружиною народився син, якому вони дали ім'я [PERSON]. Факт народження дитини - сина у подружжя [PERSON] також підтверджується документом - медичним свідоцтвом про народження серії 67 №161650, виданого 11 квітня 2016 року, лікарським закладом - пологовим будинком №1 м. Севастополь, копія якого після дослідження оригіналу також залучена до матеріалів справи цивільного судочинства. Згідно з дослідженої в судовому засіданні письмової відмови у проведенні державної реєстрації народження, що була видана начальником відділу ДРАЦС Новоодеського РУЮ вбачається, що підставою для вчинення такої відмови у державній реєстрації факту народження дитини подружжю [PERSON] було те, що медичне свідоцтво про народження дитини було видане не за передбаченою законодавством України формою, яка визначена наказом №545 МОЗ України від 08.08.2006 року. В судовому засідання дійсно знайшов підтвердження факт невідповідності наданого на дослідження і дослідженого в судовому засіданні медичного свідоцтва про народження дитини серії 67 №161650, виданого 11 квітня 2016 року, пологовим будинком №1 м. Севастополь тій формі медичного документу, яка затверджена вищевказаним наказом МОЗ України. Дане свідоцтво про народження дитини у подружжя [PERSON], їм було видане закладом охорони здоров'я м. Севастополь не на бланку і за формою, що затверджена МОЗ України, а на бланку держави - Російської Федерації, яка здійснює ефективний контроль за територією Автономної республіки Крим і м. Севастополем, яка Верховною Радою України визнана тимчасово окупованою. Відповідно до ст.9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок вищевказаних обставин, заявник позбавлений можливості зареєструвати на підставі наявного у нього медичного свідоцтва про народження дитини, що було видано йому медичним закладом тимчасово окупованої території м. Севастополя, факт народження у нього сина в органах державної реєстрації актів цивільного стану на території України. Разом з тим, ст. 257-1 ЦПК України, якою регламентуються особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачена можливість і процедура посвідчення такого юридичного факту судами, на підставі наявних і досліджених в судовому засіданні доказів в підтвердження цього факту. Так, як досліджені в судовому засіданні фактичні обставини справи свідчать про те, що на території тимчасово окупованої території м. Севастополь АРК у заявника та його дружини [INFO] народився син, то суд на підставі цих досліджених в суді доказів, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню, а вищевказаний юридичний факт підлягає встановленню судовим рішенням, у відповідності до вимог ст.257-1 ЦПК України. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, сплачений заявником судовий збір по справі, йому не компенсується.

Outcome: approved