Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй паспорт [NUMBER], виданий Гребінківським СВМ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області 11.05.1996 р., державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 08.01.2004 р, виданий Васильківською районною державною адміністрацією, що розташована за адресою Київська область, Васильківський район, Вільшансько-Новосельцька сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. В обґрунтування свої вимог заявник вказує на те, 13.11.2014 р. їй було відмолено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою Київська область, Васильківський район, Вільшансько-Новосельцька сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], оскільки подані документи для проведення державної реєстрації не дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки у державному акті на право власності [NUMBER] від 08.01.2004 р. ім'я суб'єкта права вказане як «[PERSON]»,а в поданому паспорті громадянина України власне ім'я по батькові вказано як «[PERSON]», тобто наявні розбіжності в написані власного ім'я та по батькові, що не надає можливості встановити належність документів певній особі. У судове засідання заявник не з'явилася, проте звернулась до суду із заявою у якій підтримує заяву та просить суд розглянути справу без її участі. У судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, проте звернувся до суду із заявою, де просять суд розглянути справу без його участі. Ухвалою від 31.03.2015 року провадження у справі в частині встановлення факту належності заявниці паспорту [NUMBER], виданого Гребінківським СВМ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області 11.05.1996 р., залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п.1 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Горбач І.С. від 13.11.2014 р. №17173923 заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянки, що розташована за адресою Київська область, Васильківський район, Вільшансько-Новосельцька сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], оскільки подані документи для проведення державної реєстрації не дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки у державному акті на право власності [NUMBER] від 08.01.2004 р. ім'я суб'єкта права вказане як «[PERSON]», а в поданому паспорті громадянина України власне ім'я по батькові вказано як «[PERSON]», наявні розбіжності в написані власного ім'я та по батькові суб'єкта права, що не надає можливості встановити належність документів певній особі/а.с.5/. Відповідно до копії паспорта заявника її ім'я по батькові зазначено як [PERSON]/а.с.6/. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 08.01.2004 р, виданий Васильківською районною державною адміністрацією ім'я по батькові заявник в ньому зазначено як [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про народження від 05 вересня 1951 року [NUMBER] ім'я та по батькові заявника зазначено як «[PERSON]»/а.с.34/. Відповідно до пенсійного посвідчення від 17.12.2009 р. ім'я та по батькові заявника зазначено як «[PERSON]»/а.с.35/. Відповідно до експертного висновку № 056/48-m від 23 лютого 2015 року ім'я [PERSON] є ідентичним до ім'я [PERSON], а також по батькові [PERSON] є ідентичним до по батькові [PERSON]/а.с.36/. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що при оформлені державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 08.01.2004 р, що виданий Васильківською районною державною адміністрацією, була допущена описка, а саме не вірно вказано ім'я та по батькові заявниці, а тому заява підлягає задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved