Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Донецьк. У проведенні реєстрації факту смерті Міловським відділом державної реєстрації атів цивільного стану було відмовлено, оскільки пред`явлено документ не встановленої форми. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю проведення державної реєстрації смерті померлої особи та реалізації спадкових прав. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи Міловського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі у судове засідання не з`явився, однак подали до суду клопотання у якому просили розглянути справу за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорту заявника [PERSON] , [INFO] , він є громадянином України. (а.с. 5) Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.12.2021 року № 926-5000417381, [PERSON] взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, та його фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] . (а.с.10) Згідно довідки про причину смерті № 208, та копії лікарського свідоцтва про смерть № 208 від 12.10.2019 року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Донецьк Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , у віці 79 років, причина смерті:хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня, центральний атеросклероз з ГБ, місце смерті м. Донецьк. (а.с.11-12) Смерть [PERSON] підтверджується також і свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 12.10.2019 року також на тимчасово непідконтрольній території України, згідно якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Донецьк. (а.с.13) Відповідно до копії паспорту [PERSON] , [INFO] , вона була громадянкою України. (а.с.8-9) Згідно ст.\~76\~ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.» Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.\~ Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити \~наявність факту смерті незважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у \~\~разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст.\~317\~ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України №\~5\~\~від\~31\~березня\~1995\~року\~\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~встановлення фактів,\~що\~мають\~юридичне значення» \~зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявником було доведено, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Довжанськ, м. Вознесенівка Луганської області, що на непідконтрольній території України, тому його вимоги законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved