Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить винести рішення, яким встановити факт народження [PERSON] [INFO] в місті Сімферопіль Автономної Республіки Крим та вказати батьками дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації та [PERSON] , [INFO] , громадянку України. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] народила сина [PERSON] в м. Сімферополь Республіка Крим, про що відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим складено актовий запис № 3738 від 13 серпня 2016 року та видане свідоцтво про народження від 13 серпня 2016 року серії [NUMBER] . Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразка заявник позбавлена можливості, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження. Заявник у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, але у матеріалах справи міститься її заява, де вона, підтримуючи вимоги, щодо встановлення факту, просить справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи до суду також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої просить проводити розгляд справи без участі представника, заперечень щодо вимог заявника не має. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим, актовий запис № 3738, [PERSON] народився [INFO] в м. Сімферополь. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим, актовий запис № 488, [PERSON] , [INFO] громадянин Російської Федерації визнаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Паспорт заявниці свідчить про те, що [PERSON] є громадянкою України, зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . Паспорт чи інший документ батька дитини відсутній. Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 03.12.2019 заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [INFO] на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 №545. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 сухопутна територія Автономної республіки Крим та м.Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються окупованою територією. Частинами другою і третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі в частині встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до вимог українського законодавства є джерелом права. Так, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у відповідності до сформульованого Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав, як для заявника, так і для самої новонародженої дитини, суд вважає можливим, як виняток, прийняти до уваги документ, виданий установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, який підтверджує факт народження заявником у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, дитини [PERSON] . Оскільки факт народження у заявника дитини [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а встановлення цього факту в судовому порядку заявнику необхідно для подальшої реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану та \~оформлення дитини до дитячого садка, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved