Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивує тим, що він народився 11 липня 1965 року у селі Добротвір Камянка-Бузького району Львівської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON](дівоче прізвище [PERSON]), яка за національністю була полькою та її батьки також належали до польської національності. [PERSON](дівоче прізвище [PERSON]), будучи полькою, сповідувала католицьку віру, а уся їх родина, проживаючи на території України, святкувала усі релігійні свята дотримуючись польських традицій, відтак він, теж вважав та вважає себе поляком, оскільки продовжую ці традиції в своїй родині, в якій він виріс. У шлюбі у нього 15.02.2001 року народився син [PERSON], в якого у свідоцтві про народження відсутня відомість про національність батька - його, а в його свідоцтві про народження зазначено українець, оскільки в свідоцтві про народження національність матері помилково вказана «українка» замість «полька». Оскільки його мати та її родичі були поляками, а тому вважає, що він також маю право на відновлення національності своїх предків та на внесення доповнень до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні». Окрім цього, встановлення факту польського походження йому та його сімї необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження їх роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 2007 року [PERSON] громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, позбавляє його та його нащадків права скористатись вказаними правами, а тому він змушений звернутися з даною заявою до суд захистом свого права та інтересу. Просить заяву задоволити. У судове засідання заявник не зявився, однак подав заяву 28.04.2016р. з якої видно, що він просить справу заслухати у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає, що заяву слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 11.07.1965 року у селі Добротвір Камянка-Бузького району Львівської області, а його батьками є [PERSON] та [PERSON](дівоче прізвище [PERSON]), яка за національністю була полькою. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серія VІІ-УР № 0548416, яке видано 21.08.1965 року, актовий запис № 52, що національність матері заявника - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) вказано - «українка». Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] серія ЯЛ №057031 зазначено батьків, а саме: батько [PERSON] - українець та мати [PERSON] - полька. Із витягу із актового запису про народження виданою Польською Народною [PERSON] від 12.12.2006 року вбачається, що [PERSON] та її батьки належить до польської національності. Як вбачається із свідоцтва про народження заявника серія VII-УР №0548416 від 21.08.1965 року, свідоцтва про одруження заявника серія І-СГ №042363 від 25.11.1999року; свідоцтва про народження сина заявника серія І-СГ №065052 від 23.03.2001 року та свідоцтва про одруження батьків заявника серія І-УР №222347 від 28.07.1962 року, що в таких помилково не зазначено, що заявник, його мати та син належить до польської національності. Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Оскільки мати заявника та її родичі були поляками, а тому заявник та його нащадки також мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін, доповнень до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України Про національні меншини в Україні. Встановлення факту польського походження заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 2007 року [PERSON] громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, позбавляє заявника та його нащадків скористатись вказаними правами. Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07.07.1995 року № 12 вбачається, що при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено - актовий запис має бути доповнено. У відповідності до абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved