Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності документу, заінтересовані особи: Ватутінська міська рада Черкаської області, Ватутінська міська державна нотаріальна контора. Зазначала, що 20.02.2017 р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому згідно договору міни квартири, посвідченого державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу 02.10.1996 р. серія ААА№711616. В установлений законодавством шестимісячний строк звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, 22.03.2017 р. отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. 22.03.2017 р. державним нотаріусом було заведено спадкову справу №14/2017 на майно [PERSON], який помер 20.02.2017 р. і на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], однак при перевірці документів виявилися розбіжності в написанні прізвища. Згідно договору міни квартири [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу 02.10.1996 р., чоловік заявниці помилково записаний як «Процив Олексій Ілліч», а заявниця помилково зазначена як «Процива Галина Захарівна». Згідно свідоцтва про смерть серія 1-СР №298204, виданого Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, 20.02.2017 р. помер «Проців Олекса Ількович». Згідно паспорта громадянина України серія НС№443431, виданого Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, заявниця зазначена як «Проціва Галина Захарівна». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-НМ №384498, Надвірнянським відділом РАГС Івано-Франківської області 25.04.1959 р. був зареєстрований шлюб між подружжям «Проців». Відповідно до довідки ВВУЖКГ № 117 від 13.03.2017 р. та відмітки в паспорті заявниця, [PERSON], з 15.10.1996 р. зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Невідповідність в документах сталася внаслідок невірного перекладу прізвищ, імені та по-батькові заявниці та її чоловіка з російської мови на українську, оскільки паспорти громадян України вона та її покійний чоловік отримали лише у 1998 році. Просила встановити факт належності [PERSON] та [PERSON], який помер 20.02.2017 р., договору міни квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу 02.10.1996 р. на імя «Процив Галини Захарівни» та «Процив Олексія Ілліча». У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві, просила задовольнити. Додатково пояснила, що з чоловіком переїхала у 1975 р. в Тюменську область (раніше у складі СРСР), всі документи складались російською мовою, у 1990 році, після оформлення пенсії, повернулись до Української РСР, де отримали ордер оформлений на російській мові на 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] на склад сімї 3 особи: вона, «Процива Галина Захаровна», «Процив Алексей Ильич» та «Процива Лариса Алексеевна». У 1996 році здійснили обмін цієї квартири на іншу в [ADDRESS]. Лише у 1998 році вона та її чоловік здійснили обмін паспортів громадянина СРСР на паспорт громадянина України, в яких їх прізвища, імена та по-батькові перекладені на українську мову. У судовому засіданні представник заявника, адвокат [PERSON], заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи, Ватутінської міської ради Черкаської області, на підставі довіреності [PERSON], проти задоволення заяви не заперечила. Представник заінтересованої особи, Ватутінської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, про розгляд заяви повідомлені належним чином, письмових заперечень суду не надали, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, адвоката [PERSON], представника заінтересованої особи, [PERSON], допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підтверджена та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3\~ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті. Судом встановлено, що 20.02.2017 р. в м. Ватутіне помер чоловік заявниці «Проців Олекса Ількович» у віці 82 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СР №298204 від 23.02.2017 (а.с.9). Заявниця в установлений законом шестимісячний строк звернулась до Ватутінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, і 22.03.2017 р. отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS] і належить померлому згідно договору міни квартири, посвідченого державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу 02.10.1996 р. серія ААА №711616 (а.с.6). [PERSON] у правовстановлюючому документі - договорі міни від 02.10.1996 р. її чоловік помилково записаний як «Процив Олексій Ілліч» замість правильного «Проців Олекса Ількович», а вона зазначена як «Процива Галина Захарівна» замість правильного «Проціва Галина Захарівна». Згідно паспорта громадянина України серія НС №443431, виданого Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, а також картки платника податків, заявниця зазначена як «Проціва Галина Захарівна», яка уклала шлюб 25.04.1959 р. з «Проців Олексій Ількович», а її зареєстроване місце проживання з 15.10.1996 р. [ADDRESS] в м. Ватутіне Черкаської області. (а.с.4-5). Як вбачається з довідки №2566 від 31.07.2012 р. заявник «Проціва Галина Захарівна» 23.04.1998 р. отримала паспорт серії НС №443431, виданий Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області взамін паспорта серії ІІІ-СР №536339, виданого Надимським МВ УМВС 27.12.1977 р. у звязку з обміном (а.с.8) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-НМ №384498, 25 квітня 1959 року Надвірнянським відділом РАГС Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб між подружжям «Проців». Відповідно довідки Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства №117 від 13.03.2017 р. заявник, [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с. 11). Як вбачається з відомостей Звенигородського районного сектору УДМС в Черкаській області №1411 від 07.10.2017 р. громадянин [PERSON] був документований паспортом громадянина України серії НС №549454, виданим Звенигородським РВ УМВС від 10.12.1998 р., проте паспорт знищено Ватутінським МС УДМС в звязку із смертю власника, актовий запис №38 від 23.02.2017 р. Допитана в якості свідка, [PERSON], показала, що є сусідкою заявниці, яка разом з померлим чоловіком проживала в [INFO]. Їй також було відомо, що вони переїхали в цю квартиру з іншої, яка була по вул. Миру, 2 у м. Ватутіне. За прізвищами та по-батькові вона їх ніколи не називала, лише за іменами «Галя» та «Олексій». Вони жили вдвох у цій квартирі більше 20 років. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає доведеним той факт, що внаслідок перекладу з російської на українську мову в правовстановлюючому документі - договорі міни від 02.10.1996 р., були допущені помилки в написанні прізвища заявника та в прізвищі, імені та по-батькові її померлого чоловіка внаслідок відсутності у них на час вчинення нотаріальної дії паспортів громадян України, які складені українською мовою. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Чинним законодавством України, у тому числі Законом України «Про нотаріат», «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 та «Правилами ведення нотаріального діловодства», затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010\~ № 3253/5, передбачено, що у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Інші дописки чи виправлення, зроблені в тексті правочину, повинні бути застережені нотаріусом, підписані особами, які вчиняють нотаріальну\~\~дію, із зазначенням дати внесених виправлень чи дописок та скріплені підписом і печаткою нотаріуса. При засвідченні справжності підпису на документах дописки і виправлення можуть бути зроблені лише особою, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, із зазначенням дати і проставленням особистого підпису під дописками чи виправленнями. Зазначені дописки і виправлення скріплюються підписом та печаткою нотаріуса. Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 02.09.1993 р., яка діяла на час укладення договору міни квартири, при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали паспорти громадян України, складених українською мовою, лише у 1998 р., тобто після укладення договору міни, і саме з цих підстав державний нотаріус Ватутінської міської державної нотаріальної контори у 1996 р. при встановленні особи заявника, як [PERSON] та її чоловіка, як [PERSON], при вчиненні нотаріальних дій допустив помилки при перекладі з російської мови в написанні прізвища заявника та в прізвищі, імені та по-батькові її померлого чоловіка, проте на даний час відсутня обєктивна можливість здійснення цих виправлень та підписання їх всіма особами, які вчиняли нотаріальну\~\~дію, із зазначенням дати внесених виправлень чи дописок (заявник [PERSON], [PERSON], померлий 20.02.2017 р., а також [PERSON], місцезнаходження якої невідомо). Отже, заявник [PERSON] позбавлена можливості оформити належним чином право на спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка, [PERSON], і складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], оскільки в правовстановлюючому документі - договорі міни від 02.10.1996 р. зазначені [PERSON] та [PERSON], прізвище, ім'я, по батькові яких не збігаються з ім'ям, по батькові та прізвищем цих осіб, вказаними в паспорті. З урахуванням викладеного, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, суд вважає доведеними вимоги заявника про встановлення факту належності [PERSON] та [PERSON], померлому 20.02.2017 р., правовстановлюючого документу, а саме договору міни квартири [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу 02 жовтня 1996 року на імя «Процива Галина Захарівни» та «Процив Олексій Ілліч». На підставі наведеного, постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 43 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 02.09.1993 р., «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 та «Правила ведення нотаріального діловодства», затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010\~ № 3253/5,

Outcome: approved