Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, якою просить суд встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу - Державного [PERSON] серії Ш-СМ №038542 на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,97 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Конотопського району Сумської області, виданого 29.09.1999 року громадянину України [PERSON], згідно рішенню шостої сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 09.09.1999 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №339, - [PERSON], яка померла 06 квітня 2016 року у селищі Духанівка Конотопського району Сумської області. Заявник посилається на те, що вона, як спадкоємець за заповітом [PERSON], яка померла 06.04.2016 р., у нотаріальному порядку прийняла після останньої спадщину у вигляді земельної ділянки, що належить спадкодавцю на підставі Державного [PERSON] Ш-СМ №038542, але оформити свої спадкові права не має можливості, у звязку із різночитанням прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкову земельну ділянку, де прізвище володільця ділянки зазначено «Сиренко» та свідоцтві про її смерть, де прізвище померлої зазначено «Сіренко». Оскільки у звязку зі смертю спадкодавця внести виправлення у правовстановлюючий документ неможливо, заявник вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. При цьому вона підтверджує факт належності спадщини спадкодавцю відомостями із довідок виконкому [PERSON] сільської ради, книги реєстрації державних актів та довідки ГУ Держкадастру у Сумській області. Встановлення факту заявнику необхідно для оформлення нотаріального свідоцтва про право на спадщину. Представник заявника адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник Виконкому [PERSON] сільської ради Конотопського району Сумської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з такого. Судом встановлено, що 06 квітня 2016 року у селищі Духанівка, Конотопського району, Сумської області у віці 82 років померла [PERSON], про що виконкомом [PERSON] сільської ради Конотопського району Сумської області складено відповідний запис за №07. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої надходить земельна ділянка площею 1,97 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Конотопського району Сумської області, яка належить спадкодавцю за правом приватної власності на підставі Державного [PERSON] на право приватної власності на землю серії Ш-СМ №038542, виданого 29.09.1999 року згідно рішенню шостої сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 09.09.1999 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №339. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 26 лютого 2014 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Конотопського району Сумської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №12, у Спадковому реєстрі за №55804984, яким заповіла земельну ділянку площею 1,97 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Конотопського району Сумської області, - заявнику [PERSON],[INFO]. [PERSON] спадщину після [PERSON] прийняла шляхом подачі 15.08.2016 р. заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Конотопського районного нотаріального округу ГТУЮ у Сумській області [PERSON] Нотаріусом була заведена спадкова справа за №32/2016 та за номером у Спадковому реєстрі 59365285, про що спадкоємцю був виданий відповідний Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №44770257. Під час оформлення спадкових документів заявнику, нотаріус виявила невідповідність між прізвищем померлої та прізвищем власника спадкового майна, а саме: право власності на спадщину земельну ділянку належить - [PERSON], тоді як 06.04.2016 р. померла спадкодавець [PERSON]. Нотаріус надала [PERSON] відповідні розяснення про неможливість видати останній свідоцтво про спадщину. У звязку з неможливістю у нотаріальному поряду оформити свої спадкові права, заявник вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу на земельну ділянку свого спадкодавцю. Згідно з позицією Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висловленою в узагальненні за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п.9, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,15 ЦК України, цивільні права і обовязки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.256, п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами, внесеними Постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 р. п.12 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,імя,по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, заявник повинний подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки власник правовстановлюючого документу [PERSON] померла, поза судовим шляхом вирішити питання належності правовстановлюючого документу спадкодавцю та внести в нього відповідні виправлення або отримати дублікат цього документу на теперішній час не можливо. Аналізуючи надані заявником документи, суд надходить до висновку, що під час видачі [PERSON] зазначеного Державного [PERSON] сільською радою була припущена помилка у написанні прізвища власнику землі. Як вбачається з Заповіту від 26.02.2014 р. спадкодавець [PERSON] вважала себе власником спадкової земельної ділянки, про що зазначила у своєму заповіті, який був складений державною мовою та посвідчений належним чином. Факт того, що [PERSON] дійсно мала на території [PERSON] сільської ради земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,97 га, підтверджується актуальною довідкою виконкому [PERSON] сільради від 31.08.20-17 р. Згідно з довідкою зазначеного вище виконкому, вбачається, що [PERSON] дійсно проживала та померла у [INFO]. Судом встановлено, що відомості щодо імя та по-батькові спадкодавцю [PERSON] у актовому запису про її смерть, місця її постійного мешкання, зазначеними у заповіті від 26.02.2014 р., співпадають з відомостями у [PERSON] на право власності на землю. Судом також зазначається, що [PERSON] померла за місцем свого постійного мешкання, де їй була видана у 1999 р. у приватну власність земельна ділянка. Оскільки встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документу надасть можливість заявнику у нотаріальному порядку отримати Свідоцтво про спадщину за заповітом, тому суд вважає, що встановлення такого юридичного факту є належним засобом захищення заявником свого спадкового права. Судом встановлено, що заявник [PERSON] належним чином прийняла спадщину після [PERSON] та для оформлення своїх спадкових прав потребує судового рішення про встановлення юридичного факту, для підтвердження якого надала відповідні докази. На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник посилалася в обґрунтування своєї заяви, а тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved