Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Канівського міськрайонного суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. В заяві зазначила, що відповідно до паспорта громадянина України, вона є - [PERSON] , [INFO] . Проте, у трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 17.09.1979 , на російській мові зазначено « [PERSON] » ( [PERSON] ») [INFO] , хоча згідно паспорта ім`я по батькові її по батькові « [PERSON] ». Оскільки в її особистих документах існують розбіжності, то у майбутньому виникнуть ускладнення при оформлені пенсії за віком. Просить суд встановити юридичний факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 17.09.1979 , в якому вона зазначена, як [PERSON] ». У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду лист, у якому просив розглянути справу без представника, надав пояснення, що у зв`язку з розбіжностями у написані побатькові в трудовій книжці з записом побатькові в паспорт, Головне управління не може приймати до уваги дані документи. Рішення просив прийняти на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що заявниця [PERSON] , народилася [INFO] в м. Миронівка Київської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області від 16.12.1999 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4, 5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.01.1979 ( а.с. 6), вбачається, що після укладення шлюбу прізвище заявниці - « [PERSON] ». 07.08.1979 заявниця розпочала свою трудову діяльність, у зв`язку з чим їй була видана трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення - 17.09.1979, де вказано прізвище, ім`я та по-батькові на російській мові « [PERSON] » [INFO] , відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] » , а відповідно до свідоцтва про народження виправлено на « [PERSON] » ( а.с. 7). Оскільки заявник у правовстановлюючих документах має розбіжності у написані по батькові ( [PERSON] - [PERSON] ) в трудовій книжці з записом в паспорті, то Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не може прийняти до уваги дані документи та призначити заявнику пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» (а.с. 23). Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місцем і часом народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості винести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Таким чином, факт належності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки [NUMBER] , виданої 17.09.1979, найшов своє підтвердження в судовому засіданні та матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права, зокрема право на отримання пенсії. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

Outcome: approved