Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що вона та [PERSON], у період з 1999 року до його смерті [INFO] року, проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 1999 року вона проживала однією сімєю як чоловік та жінка з [PERSON], по день його смерті [INFO] року, тобто біля 19-ти років. Шлюб між ними зареєстровано не було, але весь цей час вони не тільки разом мешкали, як чоловік та жінка, але й вели спільне господарство та поточні і капітальні ремонти у житловому будинку, де вони разом мешкали за адресою: [ADDRESS]. За весь цей час вони займалися спільним домашнім господарством, та коли він помер вона його поховала. Після смерті її громадянського чоловіка [PERSON], залишилася спадщина, залишилося спадкове майно, та разом з тим земельна ділянка площею 9,44 га., розташована на території Новогригоррівської сільської ради, для ведення товарного сільського господарського виробництва, а вона, як цивільна дружина, є спадкоємцем четвертої черги за законом. Вони з чоловіком у будь-яких інших шлюбах не перебували взагалі. Для звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті її громадянського чоловіка [PERSON] їй треба довести факт спільного проживання з ним однією сімєю тривалий час, а це виключна компетенція суду. Тому вона була вимушена звернутися з заявою до суду, та встановити цей юридичний факт у судовому порядку, бо у зворотному випадку будуть порушено її майнові права, а саме право на спадкування. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] заяву підтримали у повному обсязі, та просили її задовольнити з підстав зазначених у даній заяві. Представник зацікавленої особи Новогригорівської сільської ради - в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення заяви [PERSON] залишив на розсуд суду, заперечень не мають. Свідки [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні вказали, що являються сусідами заявниці [PERSON] та добре її знають. Також вказали, що дійсно заявниця [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство близько 20-ти років, до смерті [PERSON], [INFO] року. Оскільки матеріали справи містять всю необхідну для вирішення справи інформацію, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника зацікавленої особи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] та її представника за довіреністю [PERSON], показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом з показань свідків [PERSON] та [PERSON] та письмових доказів, встановлено, що з 1999 року по [INFO] року заявник [PERSON] постійно проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані між собою спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, мали спільний бюджет. [INFO] року [PERSON], [INFO], помер, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2018 року. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 9,44 га., розташована на території Новогригоррівської сільської ради, для ведення товарного сільського господарського виробництва, а заявник [PERSON], як цивільна дружина, є спадкоємцем четвертої черги за законом.. Для звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті громадянського чоловіка, заявника [PERSON], [PERSON], їй треба довести факт спільного проживання з ним однією сімєю тривалий час, а це виключна компетенція суду. Тому вона була вимушена звернутися з заявою до суду, та встановити цей юридичний факт у судовому порядку, бо у зворотному випадку будуть порушено її майнові права, а саме право на спадкування. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним. Зокрема, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі постанова) якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 21 постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. В судовому засіданні встановлено факт, що заявник [PERSON] дійсно проживала з померлим [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1999 року по [INFO] року (по день смерті останнього). В період спільного проживання жоден з них не перебував в іншому шлюбі. Разом з тим судом не виявлено інших осіб, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], мають право на її обовязкову частку, заявили будь-які вимоги щодо спадкового майна та мають вищий пріоритет на спадкування (є спадкоємцями 1-3 черг). Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на те, що закон не передбачає іншого порядку встановлення цього факту та від нього залежить реалізація заявником свого майнового права, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved