Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON], померлої [INFO], однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1977 року по час смерті [PERSON] і відкриття спадщини щодо майна [PERSON], тобто по [INFO], встановлення факту належності [PERSON] до спадкоємців четвертої черги за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на такі обставини. У 1977 році (36 років тому назад) [PERSON] та [PERSON], кохаючи одне одного і бажаючи створити власну родину, за взаємною згодою стали проживати разом у її двокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]. Їхня сім'я складалася з заявника, [PERSON] та її сина (його пасинка) [PERSON], [INFO], до якого він ставився, як до рідної дитини. Разом із [PERSON] вони жили як чоловік і дружина, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах не реєструючи шлюб, вели спільне господарство, піклувалися один про одного та про [PERSON], були пов'язані спільним побутом, власними коштами приймали сумісну трудову і матеріальну участь в придбанні майна до їхньої оселі, сплачували комунальні послуги, вели єдиний бюджет, не зважаючи на те, хто скільки коштів з них заробляв. До державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу він з [PERSON] не зверталися, оскільки не бачили в цьому жодної потреби, також у будь-якому іншому шлюбі ніхто з них не перебував. 31 липня 2000 року [PERSON] та її син [PERSON] на підставі Розпорядження органу приватизації № 151369 від 31 липня 2000 року, отримали свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до цього Свідоцтва (зареєстрованого 23 серпня 2000 року в КП «ОМБТІ та РОН»), квартира за адресою [ADDRESS] дійсно належить на правах приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON] у приватизації участь не приймав та й ніколи не бажав цього, оскільки на їхні сімейні стосунки це жодним чином не впливало. Однак на початку 2010 року [PERSON] та її син [PERSON] стали наполягати на тому, що необхідно юридично затвердити право користування [PERSON] квартирою за адресою [ADDRESS]. Як співвласники квартири, вони письмово надали свою згоду на реєстрацію [PERSON] місця проживання, а тому 05 лютого 2010 року (3 роки 9 місяців тому назад) [PERSON], був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Це підтверджується Довідкою від 21.10.2013 року, виданою начальником дільниці № 5 КП ЖКС «Черьомушки», Довідкою № 278 від 31.10.2013 року, виданою начальником дільниці № 5 КП «ЖКС «Черьомушки», та штампом СГІРФО Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на 12 сторінці його паспорту. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2013 року. Як і належить чоловіку, [PERSON] здійснив її похорон за власний рахунок, що підтверджуєтся Договором-замовлення на організацію та проведення поховання № 016765 від 08.10.2013р. та Свідоцтво про поховання №? 014622 від 14.10.2013 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири за адресою [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишила. Однак [PERSON] і [PERSON] заявили [PERSON], що не бажають приймати спадщину, оскільки вважають, що приймати спадщину має тільки він. Тому [PERSON] взагалі вирішила не звертатись до нотаріуса, оскільки є спадкоємець першої черги - син померлої, який може у нотаріуса відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, а тому їй, як спадкоємцю другої черги, звертатись до нотаріуса просто не має потреби. Тому 19 листопада 2013 року [PERSON] і [PERSON], звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO], з приводу чого нотаріусом було заведено спадкову справу № 26/2013. У той же день [PERSON], відповідно до ч. ст. 1274 ЦК України, відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON], про що нотаріусом була прийнята і посвідчена письмова заява. Однак [PERSON] приватний нотаріус [PERSON] листом № 318/02-14 від 19.11.2013р. роз'яснила, що оскільки шлюб між ним та померлою [PERSON] не реєструвався, то на даний час він не є спадкоємцем жодної з черг спадкоємців за законом і не має права на спадщину після [PERSON], померлої [INFO], оскільки відсутні докази їхнього з померлою проживання однією сім'єю. За таких обставин він має звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] до часу відкриття спадщини. Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву визнав та просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про визнання заяви [PERSON] та просила суд слухати справу у її відсутність. Заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із задоволенням заяви з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що у 1977 році (36 років тому назад) [PERSON] та [PERSON], кохаючи одне одного і бажаючи створити власну родину, за взаємною згодою стали проживати разом у її двокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]. Їхня сім'я складалася з заявника, [PERSON] та її сина (його пасинка) [PERSON], [INFO], до якого він ставився, як до рідної дитини. Разом із [PERSON] вони жили як чоловік і дружина, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах не реєструючи шлюб, вели спільне господарство, піклувалися один про одного та про [PERSON], були пов'язані спільним побутом, власними коштами приймали сумісну трудову і матеріальну участь в придбанні майна до їхньої оселі, сплачували комунальні послуги, вели єдиний бюджет, не зважаючи на те, хто скільки коштів з них заробляв. До державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу він з [PERSON] не зверталися, оскільки не бачили в цьому жодної потреби, також у будь-якому іншому шлюбі ніхто з них не перебував. 31 липня 2000 року [PERSON] та її син [PERSON] на підставі Розпорядження органу приватизації № 151369 від 31 липня 2000 року, отримали свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до цього Свідоцтва (зареєстрованого 23 серпня 2000 року в КП «ОМБТІ та РОН»), квартира за адресою [ADDRESS] дійсно належить на правах приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON] у приватизації участь не приймав та й ніколи не бажав цього, оскільки на їхні сімейні стосунки це жодним чином не впливало. Однак на початку 2010 року [PERSON] та її син [PERSON] стали наполягати на тому, що необхідно юридично затвердити право користування [PERSON] квартирою за адресою [ADDRESS]. Як співвласники квартири, вони письмово надали свою згоду на реєстрацію [PERSON] місця проживання, а тому 05 лютого 2010 року (3 роки 9 місяців тому назад) [PERSON], був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Це підтверджується Довідкою від 21.10.2013 року, виданою начальником дільниці № 5 КП ЖКС «Черьомушки», Довідкою № 278 від 31.10.2013 року, виданою начальником дільниці № 5 КП «ЖКС «Черьомушки», та штампом СГІРФО Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на 12 сторінці його паспорту. Допитані судом у якості свідків [PERSON], [PERSON] підтвердили, що Заявник та померла [PERSON] проживали сумісно з 1977 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися та підтримували один одного морально, відношення в них доброзичливі та були схожі, як на шлюбні відносини тобто чоловіка та жінки у зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2013 року. Як і належить чоловіку, [PERSON] здійснив її похорон за власний рахунок, що підтверджуєтся Договором-замовлення на організацію та проведення поховання № 016765 від 08.10.2013р. та Свідоцтво про поховання №? 014622 від 14.10.2013 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири за адресою [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишила. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У заявника немає можливості надати до нотаріальної контори необхідні для прийняття спадщини документи, тому він звернувся до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу. Суд також враховує, що не встановлення факту, позбавляє заявника можливості оформити своє право на спадщину, тому він вправі вимагати від суду захисту своїх суб'єктивних прав. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Outcome: approved