Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] В своїй скарзі заявник посилається на ті обставини, що 22.12.2014 року він звернувся до Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою в якій порушено питання виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ВАТ «Дніпроенерго» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію. Так під час здійснення даного виконавчого провадження державний виконавець Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] 26.01.2015 року винесла постанову про оголошення розшуку майна боржника та постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, які в порушення вимог ст.ст. 31, 57 Закону України «Про виконавче провадження» своєчасно на адресу боржника не направила та не довела вказані постанови до його відома. Після скасування в судовому порядку постанови державного виконавця від 09.08.2013 року про оголошення розшуку майна боржника та постанови від 09.08.2013 року про накладення арешту на майно боржника, державний виконавець не вчиняв жодних дій, спрямованих на доведення до відома боржника обовязку виконати відповідне рішення у відповідний строк. Державний виконавець не встановлювала у визначеному законом порядку строку для самостійного виконання судового рішення, не проводила жодних дій спрямованих на перевірку майнового стану боржника, крім того стягувач не вимагав накладення арешту та оголошення розшуку боржника, а тому правові підстави для відповідних дій відсутні. Крім того, державний виконавець Безверха М.В. не направила на адресу боржника копію відповідної постанови у встановлений законом строк. 22.12.2014 року заявником до Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було направлено заяву, в якій порушено питання закінчення виконавчого провадження ВП №39162417 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошових коштів. З моменту відкриття виконавчого провадження та до теперішнього часу рішення про відкладення виконавчих дій та рішення про зупинення виконавчого провадження у встановленому законом порядку не приймалось. На даний період часу належне боржнику майно, на яке можливе звернення стягнення не вилучено, дії щодо його оцінки та реалізації не вчинені. На протязі девятнадцяти місяців, що минули з моменту відкриття виконавчого провадження належне боржнику майно вилучено не було, грошові кошти з банківських рахунків списані не були. Заявник просив суд ухвалити рішення, визнати незаконною бездіяльність начальника Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] під час здійснення контролю за діями державного виконавця, що полягала у невинесенні постанови про скасування процесуального документу постанови про розшук майна боржника від 26.01.2015 року; постанову державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 26.01.2015 року про розшук майна боржника визнати недійсною з моменту її винесення; визнати неправомврною бездіяльність державного виконавця Безверхої М.В., що полягала у не направленні на адресу боржника копії постанови про розшук майна боржника від 26.01.2015 року; визнати недійсною постанову державного виконавця Безверхої М.В. від 26.01.2015 року про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON], що полягала у не направленні на адресу боржника копії постанови про накладення арешту на майно боржника від 26.01.2015 року; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON], що полягала у не направленні на адресу боржника копії постанови про накладення арешту на майно боржника від 26.01.2015 року; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця, що полягала у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження»; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Безверхої М.В., що полягала у не направленні на адресу боржника повідомлення про рішення, прийняте по суті заяви від 22.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження та підстави його прийняття. Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримував в повному обсязі та просив її задовольнити на підставі викладених обставин. Представник заінтересованої особи - Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Заінтересована особа - державний виконавець Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялася належним чином. Заінтересована особа начальник - Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник заінтересованої особи - Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Судом встановлено, що в червні 2013 року до Самарського ВДВС ДМУЮ надійшов на виконання виконавчий лист №2-772 від 10.09.2011 року виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Дніпроенерго» заборгованість за використану теплову енергію в сумі 4011 грн. 00 коп. 05.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Дані обставини встановлені ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2014 року, а тому відповідно до положень ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню (а.с. 7-11). Відповідно до ухвали постанову державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 12.06.2013 року у виконавчому провадженні ВП № 39162417 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору визнано незаконною та скасовано, постанову державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 09.08.2013 року про накладення арешту на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на відчуження майна скасовано, постанову державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 09.08.2013 року про розшук майна боржника [PERSON] визнано незаконною та скасовано. Ухвала набрала законної сили (а.с. 7-11) Виконавче провадження було передано до провадження державного виконавця Безверої М.В. 22.12.2014 року заявником було направлено до Самарського ВДВС ДМУЮ заяву про закінчення виконавчого провадження ВП №39162417 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] грошових коштів (а.с. 48). Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець Безверха М.В. 26.01.2015 року винесла постанову про оголошення розшуку майна боржника та постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 57-59). Відповідно до ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов та інших документів виконавчого провадження державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін. Відповідно до положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання судового рішення, здійснюється шляхом винесення відповідної постанови, яка не пізніше наступного робочого дня надсилається боржнику та відповідним установам. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. \~Частиною 4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Так, в матеріалах справи відсутні докази щодо направлення та отримання боржником копії відповідної постанов державного виконавця Безверхої М.В. про оголошення розшуку майна боржника та постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження. Таким чином, державним виконавцем було порушено вимоги ст.ст. 31, 57 ЗУ «Про виконавче провадження. Крім того,\~як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не було встановлено обсяг майна боржника, на яке можливо було звернути стягнення. Відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна та в інших випадках передбачених законом. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Позивач, посилаючись на норми ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» щодо його закриття у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, на думку суду невірно тлумачив норми закони, оскільки вони стосуються здійснення періодичних платежів, таких, як аліменти. У відповідності до п.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити заявнику у задоволенні вимог щодо визнання бездіяльності державного виконавця, що полягала у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та визнання бездіяльності державного виконавця, що полягала у не направленні на адресу боржника повідомлення про рішення прийняте по суті заяви від 22.12.2014 року. Що стосується вимог заявника щодо визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Безверхої М.В., що полягала у невинесенні постанови про скасування постанови про розшук майна боржника від 09.08.2013 року, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки з приводу цієї вимоги вже прийнято рішення ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2014 року. Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог заявника щодо визнання незаконною бездіяльності начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] оскільки не вбачає будь-яких порушень в його діях щодо здійснення виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги заявника і вважає за необхідне частково задовольнити викладені у заяві вимоги. Напідставі викладеного,

Outcome: partial