Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в якій вказує, що [INFO] року, у м. Сорокине (до перейменування - Краснодон) померла його мати - [PERSON], [INFO], про що [INFO] року йому було видано лікарське свідоцтво про смерть №153. Під час консультації зі спеціалістами Сватівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану, який знаходиться на території, що підконтрольна Українській владі йому стало відомо, що видане йому лікарське свідоцтво про смерть його матері на непідконтрольній території не має юридичної сили та не створює ніяких правових наслідків. Таким чином видане лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], є недійсним. Просить суд встановити факт смерті його матері [PERSON], [INFO], у м. Сорокине Луганської області, Україна. Заявник [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також відповідно до якої на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного: [INFO] року у м. Сорокине Луганської області, Україна, померла [PERSON], про що медичним закладом, який знаходиться на території міста Сорокине Луганської області, Україна, [INFO] року, заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть № 153, що підтверджується його копією (а. с. 20). Те, що заявник є рідним сином померлій [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження заявника [NUMBER] (а.с.5), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу матері заявника [NUMBER] (а.с. 6). Листом від 29.07.2017 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, заявнику було відмовлено у реєстрації смерті його матері, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті ним не надано документу, встановленого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, а також роз'яснено йому право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті в певний час (а.с. 12). Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області, зокрема м. Сорокине Луганської області, Україна. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть №153 від [INFO] року [PERSON] не створює правових наслідків, але в той же час воно містить фактичні дані відповідно до ст. 57 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Окрім цього, в підтвердження факту смерті [PERSON], заявником надано фотокартки з могили померлої [PERSON] (а.с.10-11). Встановлення факту смерті [PERSON], надасть заявнику право вчиняти низку правочинів, в тому числі: оформлення права на спадщину тощо. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] року у м. Сорокине Луганської області, Україна, підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та його представником.

Outcome: approved