Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати свого чоловіка - [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що з 24.09.2011 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають з заявницею. З лютого 2017 року [PERSON] зібрав свої речі та покинув місце проживання родини та будь-яке спілкування із ними. З того часу, у заявниці відсутні будь-які відомості про місце перебування [PERSON] , за адресою своєї реєстрації він не проживає, будь-який зв`язок з ним втрачений, він жодного разу не зателефонував, не написав листа та не повідомив про місце свого перебування. Відсутність [PERSON] та зв`язку із ним позбавляє можливості заявницю отримувати соціальну допомогу на дітей, чиїх батьків було визнано безвістно відсутніми, також відсутність батька позбавляє можливості заявницю виготовити закордонний проїзний документ на ім`я дітей та нотаріально посвідчену згоду батька на виїзд дітей на тимчасово непідконтрольну територію України. На підставі наведеного просить суд визнати [PERSON] , [INFO] безвісно відсутнім з 01.01.2018 року. Належним чином повідомлена про час та дату розгляду прави заявник [PERSON] до зали суду не з`явилась, у своїй заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності та постановлення рішення на розсуд суду. Дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно з ст. ст. 76, ч.2 ст. 294 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що з 24.09.2011 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають з заявницею. З лютому 2017 року [PERSON] зібрав свої речі та покинув місце проживання родини та будь-яке спілкування із ними. З того часу, у заявниці відсутні будь-які відомості про місце перебування [PERSON] , за адресою своєї реєстрації він не проживає, будь-який зв`язок з ним втрачений, він жодного разу не зателефонував, не написав листа та не повідомив про місце свого перебування. Окрім вищевказаної інформації, заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження факту безвістної відсутності [PERSON] та заходів, які були вжиті заявницею для встановлення місця його перебування. Враховуючи наведені обставини, суд не находить підстав для задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: dismissed