Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, свої вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] з 21.06.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] в м.Сімферополь, у них народилась дитина жіночої статі - [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Білогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Місто Сімферополь, як і уся Автономна Республіка Крим, є тимчасово окупованою територією. За таких обставин свідоцтво про народження є недійсним та не створює правових наслідків. З огляду на викладене, необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту народження дитини жіночої статі, [INFO]. [PERSON] звернувся до Суворовського районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак йому було відмовлено. Виходячи з наведеного, батьки дитини не мають можливості скористатися своїм конституційним правом, зареєструвати та отримати свідоцтво про народження дитини у інший, аніж як у судовий спосіб. Заявник просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі, [INFO], яка народилася в м.Сімферополь. Мати - [PERSON], [INFO], громадянка України. Батько - [PERSON], [INFO], громадянин України, на підставі актового запису про шлюб №63, складеного 21.06.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим. Заявник в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Суворовського районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд заяви без його участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд заяви без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п.1, 7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до актового запису про шлюб №63, складеного 21.06.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, 21.06.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». Відповідно до актового запису про народження №194, зробленого 12.04.2016 року Білогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON]. Суворовським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини, яка народилась [INFO], оскільки надане свідоцтво про народження дитини, видане Білогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, тимчасово окупована територія України, якою є Автономна Республіка Крим, є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, вищезазначене свідоцтво про народження, видане Білогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку, шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав відносно дитини -жіночої статі, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved