Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 09 липня 2019 року вона набуває право на призначення пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки їй виповниться 59 років. Тому вона звернулася до Козятинського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Вінницькій області з проханням перевірки необхідних документів для призначення пенсії. Однак, її повідомили, що трудова книжка містить виправлення, а саме внесені зміни щодо її прізвища з «[PERSON]» на « [PERSON] » не завірені відповідно до вимог розділу 2 п.2.12 Інструкції про Порядок ведення трудових книжок працівників. Так, після реєстрації шлюбу і зміни прізвища, вона працювала на Таганрогській фабриці ремонту та пошиву одягу, і при виправленні прізвища з «[PERSON]» на « [PERSON] » в.о. відділу кадрів запис зробив на внутрішньому боці обкладинки її трудової книжки, а печатку не проставив. На даний час завірити вказані виправлення неможливо, тому вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з`явилася, подала суду заяву в якій підтримала заявлені вимоги і просить справу розглянути у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Головного управління ПФУ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, заявлені вимоги визнає повністю. Оскільки, визнання поданої заяви представником заінтересованої особи не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в трудовій книжці [NUMBER] на внутрішньому боці обкладинки містяться лише виправлення прізвища заявниці російською мовою з «[PERSON]» на « [PERSON] », проте без посилання на відповідні документи (свідоцтво про шлюб) та не завірені підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів, що не відповідає вимогам розділу 2 п.2.12 Інструкції про Порядок ведення трудових книжок працівників (а.с.9). В свідоцтві про народження заявниці (а.с.8) її прізвище зазначено як « [PERSON] », а в паспорті як « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати також факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема довідок, свідоцтв, дипломів тощо. Спору про право не має, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved