Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду 16.09.2020 із указаною заявою та просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-МК №002192, який виданий 28.12.2002 Веселобалківською сільською радою померлій [INFO] [PERSON] , як спадкодавцю. Вказує, що встановлення зазначеного факту неможливе в позасудовому порядку та має для неї істотне значення, оскільки забезпечить реалізацію її спадкових прав. В обґрунтування заяви вказала, що звернулася до державного нотаріуса Сьомої криворізької нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області після померлої [INFO] матері [PERSON] , де отримала 05.03.2019 відмову, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавці зазначено як « [PERSON] », а в Державному акті на право власності на землю як « [PERSON] ». З огляду на те, що встановлення зазначеного факту неможливе в позасудовому порядку та має істотне значення для забезпечення реалізації спадкових прав, заявник вимушена звернутися до суду. Від представника заінтересованої особи надійшов відзив, в якому він зазначає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки виконавчим комітетом Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Дєдушовій С.О. на підставі рішення XV сесії 23 скликання Веселобалківської сільської ради від 16.05.2000 №115/15 видано Державний акт на право приватної власності на землю. Вважають, що розбіжність в написані прізвища [PERSON] в Державному акті на право приватної власності на землю виникло внаслідок помилки, допущеної в процесі перекладу прізвища на українську мову та є результатом технічної орфографічної помилки при заповненні бланка документу в результаті національних особливостей перекладу. Проти задоволення заяви не заперечує, просить розглядати вказану справу за відсутністю представника заінтересованої особи. За клопотанням представника заявника ухвалою суду від 18.11.2020 витребувана спадкова справа, що заведена після померлої [PERSON] (а.с.33-56). Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися. Представником заявника на електрону адресу суду подана заява про розгляд справ за її та заявника відсутністю, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи правом участі у судовому засіданні не скористався, в тексті відзиву зазначив про розгляд справи за його відсутністю суду, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи, встановивши обставини, які мають значення для справи та визначившись з правовою нормою, яка підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, суд вважає вимоги заявниці такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Такими юридичними фактами, згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України, можуть бути факт родинних відносин, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено,\~що відповідно\~до свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~яке видане\~09.10.1971\~Медовською сільською\~радою Устиновського\~району Кіровоградської\~області,\~батьками « [PERSON] »\~є:\~« [PERSON] » батько та « [PERSON] » мати (мовою оригіналу) (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 07.03.1997 уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). За життя [PERSON] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №002192 від 28.12.2002 належала земельна ділянка площею 5,33 га, яка розташована на території Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Прізвище власника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 7). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,актовий запис №1315 (а.с.15). Судом досліджені матеріали спадкової справи №493/2018, витребуваної від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори (а.с.33-56). Після смерті [PERSON] до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори 05.11.2018 звернулися [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.36) та [PERSON] з заявою про відмову від належної йому частки спадщини після смерті своєї баби [PERSON] , за законом в порядку представлення в зв`язку зі смертю [INFO] батька та сина спадкодавця [PERSON] (а.с.35). Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена [INFO] за номером у Спадковому реєстрі 63260396 (а.с. 38). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №493/2018, [PERSON] за життя належала 1/4 частка в квартирі [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 11.04.2008, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18899177 від 21.05.2008 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 48, 49, 51-52). За заявою [PERSON] від 19.05.2020 державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори 19.05.2020 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається із 1/4 частки квартири [ADDRESS] (а.с.37). Щодо належної спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки, площею 5,33 га, розташованої на території Веселобалківська сільська рада Казанківського району Миколаївської області, державним нотаріусом надана [PERSON] 05.03.2019 постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки прізвище спадкодавця в правовстановлюючому документі та в свідоцтві про смерть має розбіжності (а.с. 47 зворот). Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданий 18.07.2002 Саксаганським РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, прізвище померлої вірно зазначено як [PERSON] (а.с.9). Виявлені суперечності позбавляють [PERSON] можливості зареєструвати за собою право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , що підтверджується постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької нотаріальної контори від 05.03.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 47 зворот). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності [PERSON] , померлій [INFO] , правовстановлюючого документу державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №002192 від 28.12.2002. Аналіз документів та співставлення даних у них, свідчить про те, що під час видачі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №002192 від 28.12.2002, допущено помилку в написанні прізвища [PERSON] , а саме зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що зумовлено особливостями перекладу вказаного прізвища з російської мови на українську. Таким чином,\~приймаючи до\~уваги,\~що в\~написанні прізвища\~спадкодавці в\~правовстановлюючому документі\~на земельну\~ділянку дійсно\~допущено помилку,\~яку неможливо\~виправити в\~позасудовому порядку,\~тому встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документу\~в судовому\~порядку є\~єдиним способом,\~що забезпечить\~можливість реалізації\~заявниці вільно\~та в\~повному обсязі\~всіх прав.\~Відтак,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~задоволення вимог\~із встановленням\~вказаного факту,\~який знайшов\~своє підтвердження\~належними,\~допустимими та\~достатніми доказами\~в їх\~сукупності,\~має для\~заявника істотне\~юридичне значення\~і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved