Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати підопічного інтернату [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 01 лютого 2007 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в Тур'я-Реметівському психоневрологічному інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 178 від 22 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Його поведінка в основному урівноважена, мовний контакт формальний, мислення конкретно-образне, вязке; писати, читати та виконувати математичні дії не може. Спокійний, веде себе відокремлено, до оточення байдужий. Дезорієнтований у місці та часі. Пересувається за допомогою крісла-коляски. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить задовольнити заяву. У судове засідання представник заявника не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заявника підтримує повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 29 грудня 2006 року на підставі путівки Головного управлінням праці та соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації № 101 [PERSON] направлено на влаштування до Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату для постійного проживання, а з 01 лютого 2007 року такий зарахований на повне державне утримання у вказаній установі (а. с. 2, 4). Також встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом 1 (першої) групи (підгрупи «А») довічно у звязку з загальним захворюванням, має повну залежність від сторонніх осіб у самообслуговуванні та потребує лікування у невропатолога, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №534940 від 21 грудня 2011 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 178 від 22 лютого 2016 року (а. с. 3, 7). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 163 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 03 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді вираженого недоумства внаслідок органічного ураження головного мозку (розсіяний склероз), що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану неправильно розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved