Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.04.2015 року син являється інвалідом другої групи за загальним захворюванням, у зв'язку зі зміною своєї поведінки він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, не може розуміти наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватись та оцінювати життєві ситуації, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки страждає на стійкий психічний розлад, з 11.02.2016 року по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в ТМО « ПСИХІАТРІЯ», потребує стороннього догляду та нагляду. Зазначає, що через свою психічну хворобу, яка носить стійкий та хронічний характер син потребує постійного догляду та нагляду. Звертає увагу суду на те, що внаслідок свого психічного захворювання він не здатен усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки у зв'язку з чим необхідно визнати його недієздатним. В судовому засіданні представник заявника підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворого сина заявника. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надано заяву згідно якої просять суд розглядати справу за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників заінтересованої особи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, який не заперечує проти задоволення заяви та вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатним, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявник є рідним батьком [PERSON],[INFO], що підтверджується наданими суду Свідоцтвом про народження (а.с.10) та копіями паспорта громадянина України ( а.с.5-9 . Згідно наданої до суду Довідки Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» [PERSON],[INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на лікуванні з 10.02.2016 року по теперішній час (а.с. 12). Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON] судом 28.03.2016 року було призначено відносно нього судово-психіатричну експертизу (а.с. 29-30). Як вбачається з наданого до суду Висновку судово-психіатричного експерта № 481 від 23.06.2016 року (a.с. 38-33): «[PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням: Шизофренія, параноїдна форма, безперервно - прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико - дисоціативний дефект (МКХ-10,F 20.00) і за своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення над ним опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад здоров'я через який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявника є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved