Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно її чоловіка [PERSON] , в якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на [PERSON] строком на шість місяців обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в будинку по [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до будинку в якому проживає заявниця, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є її чоловіком, на даний час у Бучацькому районному суді знаходиться справа за її позовом про розірвання шлюбу. [PERSON] проживає без реєстрації разом із заявником та дітьми у будинку, який належить на праві власності бабі заявниці [PERSON] . Змінювати місце проживання [PERSON] не бажає. [PERSON] часто поводить себе агресивно стосовно неї та інших осіб, які проживають у будинку, зловживає алкоголем і в стані алкогольного сп`яніння виражається нецензурними словами, залякує, погрожує фізичною розправою та в інший спосіб ображає. [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КупАП, порушував вимогу термінового заборонного припису, що підтверджується копіями Постанови Бучацького районного суду від 15.05.2020 року (справа № 595/683/20) та Постанови Бучацького районного суду від 11.12.2020 року (справа №595/1820/20). [PERSON] робить життя заявниці, її дітей та родичів у їх власному житлі нестерпним шляхом вчинення щодо них постійного психологічного насильства. Окрім того, діти є свідками негативного відношення та агресії батька до їхньої матері, що негативно впливає на їхній психологічний стан та може завдати непоправної шкоди їхньому розвитку. Заявниця разом з дітьми живуть у постійному стресі, діти бояться перебувати вдома самі. В судове засідання заявниця не з`явилася, згідно заяви просить суд розглядати справу у її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення про виклик особи. Третя особа на стороні заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи [PERSON] на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон). Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною першою статті 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ріпинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 631 від 05.05.2021 року, виданої Трибухівською сільською радою [PERSON] , в [ADDRESS] до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять: мама - [PERSON] , брат - [PERSON] , баба - [PERSON] , дочка - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . Із Витягу про державну реєстрацію прав серії ССХ №059465, вбачається, що власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що [PERSON] чинить психологічний тиск на [PERSON] , в тому числі і на дітей, вона відчуває страх за себе та дітей, які потребують захисту, з приводу конфліктів [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, що підтверджується постановами Бучацького районного суду № 595/683/20 від 15.05.2020 року та № 595/1820/20 від 11.12.2020 року. Згідно даних постанов [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити та видати обмежувальний припис щодо [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п.1, 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved