Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, яку в подальшому уточнила, та просить суд встановити факт народження [PERSON], [INFO], м. Харків; встановити факт материнства [PERSON], [INFO], громадянки України, по відношенню до [PERSON], [INFO]; відомості про батька [PERSON], [INFO], визначити за правилами ст. 135 СК України зі слів заявника - [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] року. Під час народження дитини її мати, нині покійна [PERSON], за національними ромськими традиціями медичною допомогою не користувалась, до закладів охорони здоров'я не зверталась, на обліку по вагітності та пологам не перебувала. Про необхідність зареєструвати народження доньки у відділі РАЦС не знала через неосвіченість та необізнаність, а згодом не змогла цього зробити, оскільки народжувала не у пологовому будинку, а пред'явити показання свідків її пологів вже не було можливості. Про можливість пройти обстеження лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу, за висновком якого може бути зареєстровано народження дитини, мати заявниці не знала. [INFO] року [PERSON] померла, так і не зареєструвавши народження доньки. З тих пір [PERSON] проживала та наразі проживає у своєї тітки, рідної сестри покійної матері - [PERSON], яка утримувала та виховувала дівчинку. Проте зареєструвати її народження не мала змоги, тому дитина зростала без свідоцтва про народження, не відвідувала школу та не перебувала на обліку у медичному закладі. Отжеі актовий запис про народження [PERSON] у Єдиному державному реєстрі народжень відсутній. Нещодавно заявниці виповнилося 18 років, отримати паспорт громадянина України вона не може, реалізувати свої громадянські права, як то право на працю, на освіту, на гідний рівень життя вона також не може. У зв'язку з викладеним, заявник звернулася до суду за захистом своїх прав. 19.11.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання (а.с. 21). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2018 року задоволено заяву представника заявника [PERSON] - [PERSON] про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 28-29). 19.03.2019 року у судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати щодо прийняття уточненої заяви [PERSON] (а.с. 54-56). У судовому засіданні представник заявника [PERSON] та заявник [PERSON] уточнену заяву підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без присутності заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи - Новобаварського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи без присутності заінтересованої особи та зазначив, що не має заперечень щодо заяви [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника заявника [PERSON] та заявника [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що громадянка України [PERSON], [INFO] (а.с. 7), та громадянка України [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11), є рідними сестрами, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, їх батьками зазначені [PERSON], за національністю циган, та [PERSON], за національністю циганка (а.с. 8, 9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] року у віці 31 рік, про що зроблено відповідний актовий запис (а.с. 6). Заявник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона народилась [INFO] року, її матір'ю була [PERSON]. Однак, під час народження дитини [PERSON] за медичною допомогою не зверталась, що є традиційним для ромів, і не зареєструвала народження доньки у відділі РАЦС. Батьком заявника, зі слів матері, був [PERSON]. Після смерті матері заявник проживає у своєї тітки [PERSON] та , не має можливості отримати свідоцтво про народження та паспорт, хоча сама на даний час вже народила двох дітей. У відповіді заступника Міністра з питань державної реєстрації від 24.09.2018 року зазначено, що згідно з інформацією, наданою головним територіальним управлінням юстиції в областях та у м. Києві, при проведенні відділами державної реєстрації актів цивільного стану перевірки, у тому числі за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, факту державної реєстрації народження [PERSON], [INFO], не виявлено (а.с. 15). У зв'язку з чим [PERSON] звернулася із відповідним запитом до Новобаварського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 19.02.2019 року Новобаварським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надано відповідь [PERSON] на її запит, відповідно до якої роз'яснено, що за пунктом 24 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 зі змінами внесеними наказом Мін'юсту України від 24.12.2010 № 3307/5, у разі досягнення дитиною 16 років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану. Державна реєстрація народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження проводиться за правилами поновлення актових записів, якщо з дня народження дитини, зазначеного у рішенні суду, минуло більше року. Отже [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження (а.с. 51). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] - сестри [PERSON] та тітки заявника, а також свідок [PERSON], який вказав, що заявник доводиться йому онукою, та [PERSON] - сусідка заявника, підтвердили, що дійсно бачили [PERSON] вагітною, влітку 2000 року вона народила доньку - [PERSON], проте, за національними ромськими традиціями медичною допомогою не користувалась, народження дитини не зареєструвала. Її дочка [PERSON] проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] аж до дня смерті останньої. Після смерті [PERSON] заявниця проживала з [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Згідно зі статтею 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як вже встановлено судом, заявниця - [PERSON], якій на даний час виповнилось 18 років, народилася [INFO] року, тому правовими підставами розгляду заяви про встановлення факту народження дитини та материнства є статті чинного станом на [INFO] КпШС України. Відповідно до частин четвертої, восьмої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров'я та довідки з місця проживання дитини. У разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта громадянина України. За змістом пункту 24 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану. Судом встановлено, що з певних причин [PERSON] за життя не зареєструвала народження доньки. Згідно з п. 2 Порядку ведення реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою КМУ від 22.08.2007 № 1064, державна реєстрація народження особи, яка досягла одного року і більше, проводиться за обов'язкової наявності таких документів: медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Проте, за наведених вище обставин медичного свідоцтва про народження [PERSON] немає та отримати його об'єктивно неможливо. Частиною другою статті 55 КпШС України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Однак, за відсутності медичних документів реєстрація народження можлива лише за рішенням суду. У відповідності до статті 132 Сімейного кодексу України у разі смерті жінки, яка вважала себе матір'ю дитини, факт її материнства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту материнства може бути подана батьком, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Окрім того, в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що у разі смерті жінки, котра вважалась матір'ю дитини, факт її материнства може бути встановлено за рішенцям суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту материнства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття,. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Таким чином, факт народження [PERSON], [INFO], громадянкою України, [PERSON], [INFO] року у м. Харків, Україна, батьком якої на підставі ст. 135 СК України може бути визначений [PERSON], знайшов підтвердження в судовому засіданні на підставі наданих заявником та досліджених у судовому засіданні доказів, заявником вичерпані всі можливості щодо встановлення даного факту в позасудовому порядку іншим передбаченим законом шляхом, у зв'язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved