Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та просила встановити факт її спільного проживання з [PERSON], який помер 25 листопада 2016 року однією сімю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менше пяти років до часу відкриття спадщини, у звязку з тим, що постановою державного нотаріусу Четвертої криворізької нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 25 листопада 2016 р. [PERSON], оскільки у неї відсутні документи, що підтверджують факт родинних (шлюбних) відносин між заявником та [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що з [PERSON] вона проживала однією сім'єю з 1978 р., вони були повязані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, який витрачали на продукти харчування, одяг та інші сімейні потреби, мали взаємні права та обовязки як чоловік та дружина. З 1978 року по 2003 рік проживали за адресою: [INFO], після 2003 року проживали разом [INFO]. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила, що [PERSON] є її сусідкою по вул.Кокчетавська 8. Знає заявницю близько 15 років, коли остання разом із [PERSON] оселилась за вказаною адресою. Зазначила, що відносини між заявницею та [PERSON] були як між чоловіком та дружиною. Похованням [PERSON] займалась [PERSON]. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, вказала, що [PERSON] є її сусідкою з другого під'їзду по вул.Кокчетавській 8. Після 2000 року заявниця разом із [PERSON] переїхала до вказаного будинку проживати. Вони жили разом як чоловік та дружина, у них були дуже добрі взаємовідносини. Свідок [PERSON], яка є сестрою [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що визнає [PERSON] за свою невістку, оскільки разом із її братом остання проживала як чоловік та дружина близько 40 років. Брата хоронила [PERSON]. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 295133, [PERSON] 04 лютого 1971 р. розірвала шлюб з [PERSON] (а.с. 11) Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 449950, [PERSON] 19 серпня 1975 р. розірвав шлюб з [PERSON] (а.с. 12) Відповідно до копії свідоцтва про смерть I-КИ № 716900, [PERSON] помер 25 листопада 2016 року, про що Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 1235 (а.с.6). За життя [PERSON] постійно проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено актом сусідів від 07.06.2017 р., завіреного майстром КП «Послуга» (а.с.13), а також було підтверджено свідками, допитаними в судовому засіданні. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 25 листопада 2016 року [PERSON], оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних (шлюбних) відносин між заявником та [PERSON], який помер 25 листопада 2016 року (а.с.10). За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Пунктом 5 частини 1 статті 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сімєю заявниці необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 25 листопада 2016 року. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Факт постійного проживання між померлим [PERSON] і заявницею підтверджується письмовими доказами, наданими суду та показами свідків, які вказали, що за життя померлий та заявниця підтримували родинні стосунки та проживали за однією адресою. Згідно тих же показів, однозначно можна встановити, що заявниця і [PERSON] проживали як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більше п'яти років до моменту смерті останнього. Таким чином, суд вважає доведеним факт постійного спільного проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON], який помер 25 листопада 2016 року з [PERSON], не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved