Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою яку мотивує тим, що він народився 04 серпня 1966 року в с. Велика Благовіщенка Горностаївського району Херсонської області. Після досягнення 16-річного віку отримав паспорт громадянина СРСР серія ІV-КГ № 718072, виданий Каховським РВВС Херсонської області 02.02.1983 року. Зареєстрував шлюб з [PERSON] вересня 1986 року, який в подальшому був розір-ваний. Розпочав трудову діяльність в АТП «Краса Херсонщини» з 10 січня 1989 року по 16 червня 1990 рік, працюючи бригадиром та отримуючи заробітну плату. Надалі, з лютого по травень 1991 року працював в колгоспі «Нива» Горностаївського району. Вироком суду був направлений до колонії-поселення, де відбув покарання з 22 червня 1993 року по 22 червня 1994 року. Звернувшись до Каховського районного сектору УДМС України в Херсонській області з приводу втрати паспорта отримав висновок перевірки щодо справи про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відповідно до якого заявнику відмовлено у видачі паспорта громадянина України у формі «ID-картка» замість утраченого паспорта гро-мадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, з причин відсутності відомостей про про-живання та реєстрацію на території України в період з 04 січня 1989 року по 24 січня 1992 року. Просив встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на території України з 04 січня 1989 року по 24 січня 1992 року. Згідно ухвали суду від 27 квітня 2018 року по справі залучено в якості заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, оскільки Каховський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсон-ській області не є самостійною юридичною особою. В судове засідання заявник надав заяву про уточнення вимог, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON], 04 серпня 1966 року народ-ження, уродженця [INFO] на території України станом на 24 серпня 1991 року, зокрема з 04 січня 1989 року по 24 січня 1991 року. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби Украї-ни в Херсонській області в судове засідання не зявилася, надіслала правову позицію, від-повідно до якої не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задово-лення, оскільки в судовому засіданні встановлено: В судовому засіданні\~свідки\~[PERSON] та [PERSON] надали покази, що в дійсності заявник станом на 24 серпня 1991 року проживав в [INFO], а з 1992 року і по теперішній час проживає в [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження Серія І-КГ № 233485 від 14.03.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] народився в с. Велика Благовіщенка Горностаївського району Херсонської області (а.с. 5). [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. У подружжя Романюк 06 вересня 1986 року народилася донька [PERSON]. В подаль-шому шлюб було розірвано (а.с. 6,7). Згідно архівної довідки від 26.02.2018 року № 10-17/111 виданої Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області вбачається, що [PERSON]: - з 10.01.1989 р. прийнятий робочим в бригаду № 1 відділення № 1 АТП «Краса Херсонщини» згідно наказу № 3 від 09.01.1989 року; - з 16.06.1990 р. звільнений за допущені прогули без поважних причин по ст. 40 п. 4 згідно наказу № 109 від 30.07.1990 р. (а.с. 8). Відповідно до вироку Каховського районного народного суду від 16 січня 1992 року встановлено, що [PERSON] з лютого по березень 1991 року працював в колгоспі «Нива» Горностаївського району (а.с. 10). Вироком Каховського районного суду Херсонської області від 22 червня 1993 року [PERSON] засуджено до одного року позбавлення волі в колонії-поселення для осіб, які вчинили навмисний злочин. Строк покарання відраховувати з 22.06.1993 р. (а.с. 11). Згідно довідки № 1984 від 04.01.2018 р., виданої Роздольненською сільською радою Каховського району Херсонської області [PERSON] дійсно проживав без реєстрації в період з 1991 року по 1992 рік на території Роздольненської сільської ради Каховського району Херсонської області (а.с. 12). [PERSON] з 02.03.1992 року і по теперішній час зареєстрований в [INFO] (а.с. 13, 14-15). Відповідно до висновку перевірки щодо справи про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та документування паспортом громадянина, [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України у формі «ID-картка» замість утра-ченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, з причин відсутності відо-мостей про проживання та реєстрацію на території України в період з 04 січня 1989 року по 24 січня 1992 року (а.с. 18-19). Суд зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на під-ставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постій-ного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами [PERSON] є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. За приписами п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у пас-порті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, од-ним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтвер-джується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Суд зазначає, що у відповідності до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тим-часову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій націо-нальний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території [PERSON], або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих по-нять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно дост.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту на-лежності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визна-чено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спра-вах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 перед-бачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законо-давством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, враховуючи те, що без встановлення факту постійного проживання на території України заявник не може отримати паспорт громадянина України, він в повному обсязі обґрунтував свої вимоги та підтвердив їх доказами, за приписами п.п.1, 2 ч.1ст.3 За-кону України «Про громадянство України», суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання на території України заяв-ника станом на 24 серпня 1991 року.

Outcome: approved