Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить квартира [ADDRESS] , яку померла заповіла заявниці. Інших спадкоємців І-ІІІ черги за законом, за правом представлення та за заповітом після смерті [PERSON] немає. На час відкриття спадщини заявник постійно проживала із спадкодавцем та вела спільне господарство із нею, хоча і зареєстрована за іншою адресою. Із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Вищевказані обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою, в якій він просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . У судовому засідання представник заявника адвокат Коцурак Т.Ю. вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої особи Мельник С.С. при вирішенні вимог заяви поклався на розсуд суду. А тому, заслухавши пояснення учасників справи дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у м. Вінниці народилась заявник [PERSON] , про що вчинено відповідний актовий запис №3240 від 20 серпня 1974 року (а.с.15). У графі «мати» свідоцтва про її народження записано [PERSON] (а.с.15). У подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінивши дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 21 червня 1991 року серії [NUMBER] (а.с.18). Таким чином, [PERSON] доводиться матір`ю заявнику [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 лютого 2021 року, [PERSON] померла [INFO] у м. Вінниці (а.с.17). Зі змісту довідки про зняття з реєстрації місця проживання вбачається, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Натомість заявник зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] відповідно до відмітки на 12 аркуші її паспорту громадянина України (а.с.14). Відповідно до довідки ОСББ «Коцюбинського-78» №90 від 03.09.2021 заявник проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , здійснювала за нею догляд та вела спільне господарство (а.с.22). У судовому засіданні також було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що [PERSON] тривалий час хворіла, була інвалідом І групи, заявник [PERSON] утримувала її, доглядала за нею, понесла витрати на її поховання. На час відкриття спадщини остання проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази, дані в судовому засіданні, об`єктивно підтверджуються вищезазначеними доказами по справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до якої входить квартира [ADDRESS] і (а.с.8-9). Зі змісту заповіту від 26 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., [PERSON] заповіла це майно заявниці (а.с.24). Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Храпенко Н.В. від 07 вересня 2021 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини протягом встановленого строку та не надала належних доказів проживання зі спадкодавицею однією сім`єю на час відкриття спадщини (а.с.27). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зі змісту частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Так, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, адже відповідно до частини другої ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вказувалось вище, факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення - від нього залежать права [PERSON] на спадщину, яка відкрилась після померлої [PERSON] . Зокрема, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). У суду є всі достатні підстави вважати, що заявник проживала із [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини та своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом з нею до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця свого проживання. Вказаний факт не може бути належним чином встановлений без звернення до суду, хоча і є очевидним. А тому, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява заявника підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved