Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Заявника [PERSON] 05 травня 2015 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю. У заяві вказується, що з 01 жовтня 1990 року заявник [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер [INFO], унаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна частка (пай) розміром 3,20 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Із метою нотаріального оформлення права власності на вказане спадкове майно заявник [PERSON] звернулася до суду для установлення факту спільного проживання однією сім'єю з померлим [PERSON] з 1990 року. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заінтересована особа направила суду заяву, у якій просить суд розглянути дану справу у відсутності її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що пояснення представника заінтересованої особи в судовому засіданні є необов'язковими, справа може бути розглянута за його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] помер [PERSON] (а.с 7) Унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна частка (пай) розміром 3,20 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с.4). Для нотаріального оформлення права власності на вказане спадкове майно, заявник [PERSON] звернулася до суду для установлення факту постійного проживання з померлим [PERSON] однією сім'єю з 1990 року. Проте, відповідно до ст. ст. 529 та 530 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК 1963 р.), який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Таким чином, відповідно до ст. ст. 529 та 530 ЦК 1963 р., проживання спільно осіб однією сім'єю протягом певного строку не породжує в них право на спадкування після смерті одного із них. Отже, факт проживання заявника [PERSON] з померлим [PERSON] з 1990 року не є обставиною за наявності якої заявник матиме право на спадкування майна після померлого. Як передбачено приписами частини 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, установлення факту спільного проживання однією сім'єю заявника [PERSON] з померлим [PERSON], з 1990 року, в даному випадку, не є юридичним фактом, що має юридичне значення, так як від його встановлення не залежить виникнення в заявника права на спадкування майна після померлого [PERSON] За таких обставини, заслухавши пояснення заявника та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно відмовити

Outcome: dismissed