Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, від якого залежить реалізація спадкового права фізичної особи та належності правовстановлюючого документу. Представник заявника обгрунтовує заявлені вимоги тим, що заявник звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала її батькам на праві спільної сумісної власності подружжя: матері [PERSON] та батьку [PERSON] , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я матері, в якому прізвище матері неправильно зазначено: « [PERSON] » замість правильного: « [PERSON] ». Мати заявниці, [PERSON] , померла [INFO] , батько заявниці, [PERSON] , помер [INFO] . На день смерті матері заявниці, [PERSON] , її чоловік (батько заявниці), [PERSON] , проживав разом із дружиною, відповідно останній вважається таким що прийняв спадщину після смерті своєї дружини. На день смерті свого батька, [PERSON] , заявниця фактично постійно, близько двох років до дня його смерті, проживала без реєстрації разом із ним в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ним, вела домогосподарство, тому вона вважала, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нею прийнято спадщину, так як на день смерті батька постійно проживала разом з ним. Відповідно, постановою від 02 лютого 2021 року, приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заявника в повному обсязі. Заінтересована особа подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, при цьому просить ухвалити рішення на розсуд суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які проживають по сусідству, в судовому засіданні підтвердили той факт, що заявник у справі, [PERSON] , на час відкриття спадщини, а саме в момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с-щі Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, постійно проживала разом з ним, вона доводиться дочкою [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника заявника та свідків, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я матері заявника, прізвище матері [PERSON] неправильно зазначено як « [PERSON] », замість правильного прізвища « [PERSON] ». Судом встановлено, що заявник звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала її батькам на праві спільної сумісної власності подружжя: матері [PERSON] та батьку [PERSON] , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я матері, в якому прізвище матері неправильно зазначено як « [PERSON] », замість правильного прізвища « [PERSON] ». Мати заявниці, [PERSON] , померла [INFO] , батько заявниці, [PERSON] , помер [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.8); свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9); свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] (а.с.10); Витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00029419188 від 02.02.2021 року, з якого слідує, що між батьками заявниці було укладено шлюб (а.с.11). На день смерті матері заявниці, [PERSON] , її чоловік (батько заявниці), [PERSON] , проживав разом із дружиною, що підтверджується довідкою за вих. № 505 від 02.02.2021 року наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області (а.с.12), відповідно останній вважається таким що прийняв спадщину після смерті своєї дружини. Як зазначає заявник, що на день смерті свого батька, [PERSON] , вона фактично постійно, близько двох років до дня його смерті, проживала разом із ним в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ним, вела домогосподарство, тому вона вважала, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нею прийнято спадщину, так як на день смерті батька постійно проживала разом з ним. Проте, враховуючи ту обставину, що заявник [PERSON] на день смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , то нею, відповідно до положень пунктів 3.21, 3.22, розділу 3. (Прийняття спадщини або відмова від її прийняття), Глави 10. (Видача свідоцтв про право на спадщину), «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, не надано нотаріусу відповідного документа, який підтверджує її реєстрацію за постійним місцем проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому державний нотаріус, з урахуванням розбіжностей щодо реєстрації місця проживання заявниці та фактичного її місця постійного проживання. Обставини проживання разом спадкодавця, [PERSON] , та заявниці підтверджуються: довідкою за № 812 від 19.03.2018 року, де зазначено, що [PERSON] має склад сім`ї: дочка [PERSON] , яка проживає разом із ним без реєстрації; актом обстеження житлово-побутових умов від 08 лютого 2021 року (а.с.13), складений депутатом Томаківської селищної ради, де зазначено, що [PERSON] постійно проживала із своїм батьком [PERSON] та доглядала за ним до дня його смерті, відповідно скріплений печаткою селищної ради (а.с.14), а також вказаний факт підтвердили свідки у судовому засіданні. Відповідно, постановою від 02 лютого 2021 року, приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання (а.с.15). Судом встановлено, що на сьогоднішній день заявник, після смерті спадкодавця, володіє на праві користування зазначеним домоволодінням і присадибною земельною ділянкою та проживає в ньому. Відповідно до положень ч. 6 ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання; положень ст. 2 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження положень; ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, заявниця відповідної заяви про відмову від спадщини не заявляла та не подавала. У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вищезазначені обставини виникли внаслідок орфографічної помилки при складанні Державного акта. Існуюча орфографічна помилка в зазначеному правовстановлюючому документі робить його невідповідність вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим державна реєстрація права власності на земельну ділянку не можлива. Виправлення таких орфографічних помилок до 2013 року було пов`язано з видачею нових державних актів взамін тих, що містять помилки. З 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а, отже, отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо. Також, діючим законодавством не передбачено внесення змін до державного акта на право власності на земельну ділянку, чи видачу нового такого державного акта. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем, зазначеним в паспорті. Судом встановлено, що факт належності [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку, підтверджується тим, що вона, в установленому діючим законодавством порядку в 2001 році, а далі після її смерті її чоловік, [PERSON] отримали у володіння і користування земельну ділянку відповідно до зазначеного Державного акта, а також тим, що її ім`я та по батькові, а також адреса проживання зазначені в Державному акті збігаються з даними про реєстрацію та фактичне її місце проживання. Крім того, з копії спадкової справи № 16/2021 та інформаційної довідки № 63943915 від 16.03.2021, що були надані на запит суду та містяться в матеріалах справи, суд вбачає, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , крім заявника [PERSON] ніхто не звертався. Отже, прав [PERSON] та [PERSON] , а далі заявника [PERSON] , на зазначену земельну ділянку ніхто не оспорював і не оспорює, інших спадкоємців, крім заявника, немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved