Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження [INFO] року у м. Севастополь АР Крим свого племінника [PERSON], сина її сестри [PERSON], тобто, який народився на території України, де державні органи тимчасово не здійснюють свою діяльність, тому отримати свідоцтво про народження неможливо. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] року у сестри заявника народилася дитина чоловічої статі - син на ім'я [PERSON], про що видано медичне свідоцтво про народження так званого Центру Охорони Здоров'я Матері та Дитини пологового будинку № 1 у місті Севастополь, серії [NUMBER]. У зв'язку з тим, що державні органи України не визнають документів виданих на тимчасово окупованій території України, заявникові Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києвібуло відмовлено у реєстрації народження дитини. Заявник у судове засідання не з'явився, було подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, повідомлена належним чином про час та місце розгляду заяви в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутність заявника та представника заінтересованої особи - Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суддя приходить до наступного висновку. Згідно з пунктом 7 частини першої ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», як встановлено пунктом 1 частини першої статті 3, визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. За статтею 4 вказаного Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно з положеннями частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, будучи народженим у м. Севастополь Автономної Республіки Крим [INFO] року, державна реєстрація народження племінника заявника не була проведена у відповідності до законодавства України. На території Кримського півострова даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлено, що заявник - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними сестрами Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матір'ю є [PERSON] (а.с. 16), а з паспортних даних останньої вбачається, що її дітьми є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 19-20). 10 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку зроблено актовий запис під № 796. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 13 Закону, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У зв'язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку. У цьому випадку такими документами є надане заявником свідоцтво про народження дитини. Згідно з частиною третьою ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідно до наведених положень закону, суд дійшов висновку, що Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києвіза відсутності документів, передбачених законом, не мав можливості зареєструвати дитину, яка народилась в м. Севастополі Автономної Республіки Крим - на тимчасово окупованій території України, а також, враховуючи ту обставину, що заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про народження дитини на території України, з метою забезпечення гарантії прав, свобод та законних інтересів, суд вважає необхідним встановити юридичний факт народження [INFO] року [PERSON]. У відповідності до ч. 4 ст. 317 та п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved