Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулася в Жидачівський районний суд Львівської області із заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] правовстановлюючого документу - «Свідоцтва про право власності на нерухоме майно», яке видано Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області на підставі рішення виконкому №43 від 17 жовтня 2017 року, яке посвідчує її право власності на 1/3 житлового будинку, що в [ADDRESS] та в якому її прізвище ім'я та по батькові зазначено як «[PERSON]». В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі право власності на 1/3 житлового будинку, що в [ADDRESS]. За життя мати склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла їй. Проте, вона, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що наявні розбіжності в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно померлої. Вказана відмова нотаріуса позбавляє її можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Заявник [PERSON] подала заяву, якою просить розгляд справи проводити за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує, покликаючись на обставини викладені в заяві та просять такі задовольнити. Представник заінтересованої особи - Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області - Ольшанецький Ю.І., подав заяву в якій просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Заявлені вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] в віці 59 років, в с. Сулятичі Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON], про що 23 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис за №12 та Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 23 серпня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /арк. справи 5/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої, окрім іншого, складається із права власності на 1/3 житлового будинку, що в [ADDRESS] /арк. справи 8-9/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 12 липня 2017 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого спадкову частину будинку заповіла своїй дочці [PERSON] (заявнику по справі). Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /арк. справи 9, 12/. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 526/02-31 виданою завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою від 28 серпня 2018 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що наявні розбіжності в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно померлої - «[PERSON]» - «[PERSON]» /арк. справи 3/. Таким чином, предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючих документів на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджені судом докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у «Свідоцтві про право власності на нерухоме майно», яке видано Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області на підставі рішення виконкому №43 від 17 жовтня 2017 року, яке посвідчує право власності спадкодавця на 1/3 житлового будинку, що в [ADDRESS], - допущена помилка у написанні прізвища спадкодавця, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Так, правильність написання прізвища спадкодавця(матері заявника) як «[PERSON]» повністю підтверджується долученими до позову оригіналами та завіреними копіями письмових доказів, які сумніву в своїй достовірності в суду не викликають /арк. справи 3-17/ Встановлення факту належності [PERSON], яка померла [INFO] правовстановлюючого документу - «Свідоцтва про право власності на нерухоме майно», яке видано Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області на підставі рішення виконкому №43 від 17 жовтня 20017 року, має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі та свідоцтві про його смерть, позбавляє її (як спадкоємця) можливості прийняти спадщину, а відтак суд вважає заяву заявника підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved