Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 060020, виданий Новопсковською районною державною адміністрацією 01 квітня 2004 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 9,5700 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №060020. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, заявнику було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №060020 виданого 01.04.2004 Новопсковською районною державною адміністрацією по батькові спадкодавця зазначено як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу на земельну ділянку має для заявника юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати свої спадкові права. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 14 грудня 2020 року. 14 грудня 2020 року розгляд справи було відкладено на 20 січня 2021 року у зв`язку з витребуванням доказів. Заявник та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявника надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі заявника. Представник заінтересованої особи Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без участі представника ради до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ганусівка Новопсковського району Луганської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2020, виданого виконавчим комітетом Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 23.09.2020 встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною сестрою заявника [PERSON] , [INFO] . З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29 лютого 1996 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області вбачається, що зазначений документ належав [PERSON] , 1942 року народження. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №060020 виданий 01.04.2004 Новопсковською районною державною адміністрацією [PERSON] , яка проживає в с. Ганусівка у тому, що на підставі розпорядження голови Новопсковської районної державної адміністрації від 16 липня 2003 року № 363 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 9,5700 га на території Ганусівської сільської ради. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 вересня 2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частини земельної ділянки, оскільки в наданому Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №060020 по батькові власника вказане як « [PERSON] ». Отже, заявник не може реалізувати своє право на спадщину, у в`язку з розбіжностями в написанні по батькові спадкодавця у свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані документи переконують суд в тому, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №060020, виданий 01.04.2004 Новопсковською районною державною адміністрацією належав [PERSON] та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на спадщину, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved