Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що він є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], а матірю дітей є [PERSON] (на час народження дітей прізвище «Логашкіна»). Заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та є їх законним представником. В судове засідання заявник не зявився. Представником за довіреністю [PERSON] суду надано письмову заяву про слухання справи у їх відсутність, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа - Індустріальний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду свого представника до суду не направила, до суду надано заяву щодо розгляду справи за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що з кінця 2012 року мати дітей [PERSON] разом з дітьми переїхали на постійне місце проживання до країни «Ізраїль», що підтверджується штампом у її паспорті, на сторінці 4, постійне місце проживання «Ізраїль». Для виїзду дітей за кордон, на постійне місце проживання до [PERSON], 04.04.2011 через приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], який є батьком дітей, надав заяву-дозвіл про виїзд до [PERSON] дітей у супроводі їх матері [PERSON], [INFO]. На теперішній час, для отримання дітьми постійного статусу громадянин [PERSON], звернувшись до компетентних органів, було зясовано, що витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян України щодо актового запису про народження з підтвердженням, що реєстрацію дітей було здійснено за заявою батьків про визнання батьківства недостатньо, а тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановити факти, які за іноземним законодавством несуть за собою правові наслідки для заявника та рішення суду необхідно заявнику для застосування у відношеннях з громадянами інших держав. Статтею 3 Гаазької конвенції «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» від 20 жовтня 1980 року, сторонами якої є [PERSON] та Україна ([PERSON] приєднався до неї у 1991 році, Україна 11 січня 2006 року), права піклування, згадані в пункті а, можуть виникнути, зокрема, на підставі будь-якого законодавчого акта, або в силу рішення судової або адміністративної влади, або внаслідок угоди, що спричиняє юридичні наслідки відповідно до законодавства такої держави. Згідно ст.4, конвенція застосовується до будь-якої дитини, яка постійно проживала в Договірній державі безпосередньо перед вчиненням акта порушення прав піклування або доступу. Застосування Конвенції припиняється, коли дитина досягає віку 16 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження, та свідоцтв про народження дітей, підтверджено, що [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення заяви заявника. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved