Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт смерті [PERSON] [INFO], з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] року в населеному пункті -м. Донецьк померла його мати, громадянка України, [PERSON], [INFO]. Отримати документ, що підтверджує факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву в повному обсязі та надала пояснення аналогічні змісту заяви. В судове засідання заінтересована особа не з'явилась, через канцелярію суду подано пояснення в яких просять розглядати справу за відсутністю їх представника, заперечень щодо встановлення факту смерті не мають. Суд, заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали справи вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. З матеріалів справи вбачається, що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у Харківській області розглянуто документи, подані для державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 2 вересня 2016 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2016, видане Київським відділом запису актів громадського стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров*я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 з № 1150/13024, відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с. 12). З копії лікарняного свідоцтва про смерть № 513 та довідки про причину смерті № 513 (до форми №106/ у № 566, видається для поховання) [PERSON], [INFO], померла [INFO] р.(а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [NUMBER] видане 06.09.2016 р. Київським відділом запису актів громадського стану м. Донецьк Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], померла [INFO] р. (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 27 вересня 1974 р., [PERSON] народився [INFO] року, зроблено запис № 1429, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 7). При дослідженні судом матеріалів справи та огляду оригіналів документів, представником заявника не надано суду для огляду оригінал або належним чином засвідченої копія свідоцтва про народження заявника, [NUMBER] виданого 27 вересня 1974 р. Суд, звернув увагу представника заявника, що зміст заяви містить розбіжності з наданими до заяви копіями документів, в частині року народження померлої [PERSON], але представник заявника наполягала на продовженні розгляду справи та задоволенні заяви у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed