Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: [PERSON] , про встановлення юридичного факту проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] понад п`ять років з вересня 2013 року по день його смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона постійно проживає в квартирі за [ADDRESS] , до 2018 року проживала разом з [PERSON] , який помер «[INFO] та її матір`ю, [PERSON] . Померлий був вітчимом заявниці, чоловіком її матері, вони мешкали разом як єдина родина, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на життєдіяльність сім`ї. Підставою звернення заявника до суду стало те, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина. Для оформлення спадщини вона звернулася за роз`ясненням до нотаріуса, де їй в усному порядку було повідомлено про те, що, оскільки вона претендує на спадок за законом в порядку ст. 1264 Цивільного кодексу України, їй потрібно надати рішення суду про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому [PERSON] просила суд встановити факт проживання її разом з [PERSON] , понад п`яти років з вересня 2013року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника адвокат Будовська Н.В. в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в заяві, просила суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 347, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видано 19 жовтня 2017 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серія [NUMBER] (а.с.7). З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що заявника [PERSON] та померлого [PERSON] він знав більше п`яти років до смерті останнього. Також пояснив, що заявниця постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] . До 2018 року заявниця [PERSON] дійсно понад п`ять років мешкала з померлим [PERSON] по день смерті останнього однією сім`єю з ним та своєю матір`ю [PERSON] , вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно витрачали кошти на забезпечення життєдіяльності, в користуванні родини був та є автомобіль ВАЗ 21093, належний померлому, який після смерті [PERSON] перейшов в користування [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду аналогічні пояснення. Пункт п`ятий частини другої статті 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як роз`яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , яка постійно мешкає за адресою [ADDRESS] , понад п`ять років спільно проживала з [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тобто до часу відкриття спадщини. В цей період заявниця з матір`ю вели спільне життя та мали спільний побут з [PERSON] , разом з ним несли витрати по сплаті комунальних послуг за користування квартирою [ADDRESS] , що підтверджено відповідними квитанціями, які перебувають у володінні заявниці (а.с.40). Наразі після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в т.ч. автомобіль ВАЗ -21093, д.н. [NUMBER] , що належав померлому (а.с.39), на успадкування якого претендує заявниця. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалась заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту проживання заявника з померлим [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років по день його смерті за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved