Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою та просила встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON], що померла [INFO] року в квартирі за адресою: [ADDRESS], оскільки нотаріус відмовив у вчинення нотаріальної дії, так як спадкоємиця не надала документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавицею. Заявник [PERSON] до суду не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в судове засідання не з'явився, про місце день та час розгляд справи були повідомлені. Заперечень щодо вимог заявника до суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 30.06.1992 р., [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). [INFO] року [PERSON] померла ( а.с. 6 - копія свідоцтва про смерть). [PERSON], як спадкоємиця після смерті сестри [PERSON] звернулась до Державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову, оскільки спадкоємиця не надала документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавицею ( а.с. 9 - копія свідоцтва про одруження, а.с. 10 - копія свідоцтва про народження, а.с. 11 - копія свідоцтва про укладання шлюбу, а.с. 7 - копія постанови). За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За нормою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов'язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. Встановлення в судовому порядку факту проживання заявника з померлою [PERSON] необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Актом від 20.03.2019 р., мешканці будинку [ADDRESS] засвідчили факт того, що [PERSON], померла [INFO] року мешкала у квартирі [ADDRESS] - у грудні 2016 року переїхала мешкати до своєї сестри [PERSON] де і померла. У період з грудня 2016 року по день смерті [PERSON] до своєї квартири не поверталася. Постійно перебуваючи у своєї сестри [PERSON] ( а.с. 15 - акт). Відповідно до положень статті 315 ЦПК України та пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов'язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved