Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Заявник [PERSON] психоневрологічний інтернат в особі директора [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та встановити над ним опіку, призначивши опікуном директора психоневрологічного інтернату [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] хворіє на хронічне психічне захворювання - тяжку розумову відсталість, ХЗОЛ 2 ст. в стадії ремісії, у звязку з чим перебуває на утриманні [PERSON] психоневрологічного інтернату. Через хронічну психічну хворобу останній не розуміє значення своїх дій, не орієнтується в просторі, не вміє читати, рахувати, одержані пенсійні кошти може віддати будь-якій людині, чим завдасть собі шкоди, а тому потребує стороннього догляду , що перешкоджає йому користуватися правами і виконувати обов'язки, передбачені законодавством України. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав повністю. Прокурор висловив думку про задоволення заяви у повному обсязі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи наступного. В судовому засіданні встановлено, що громадянин України [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], хворіє на хронічне психічне захворювання тяжку розумову відсталість, ХЗОЛ 2 ст. в стадії ремісії у звязку з чим згідно висновку лікарської комісії визнаний інвалідом 2 групи з дитинства та з 01.10.2015 року року перебуває на утриманні комунальної установи Сумської обласної ради [PERSON] психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні за адресою: с. Таратутино Краснопільського району Сумської області, /ас.3,4/. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №154 від 18.04.2016 року [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, а саме виявляє ознаки важкої розумової відсталості (різко виражена імбецильність) F72.0, за своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у звязку з чим потребує опіки /ас.32-33/. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичної особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рішенням опікунської ради при [PERSON] районній державній адміністрації від 31 травня 2016 року визнано за доцільне призначення опікуном над [PERSON] директора Комунальної установи Сумської обласної ради «[PERSON] психоневрологічний інтернат» [PERSON] (а.с.37). Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦК України опікуном може бути фізична особа з повною цивільною дієздатністю. З урахуванням положень ч. 3 ст. 63 ЦК України директор [PERSON] психоневрологічного інтернату, надав письмову заяву про згоду на призначення його опікуном над недієздатним [PERSON] /ас.36/. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки і призначення опікуном директора спеціалізованого закладу [PERSON]. Судом не встановлено обставин передбачених ст.64 ЦК України щодо неможливості [PERSON] бути опікуном.

Outcome: approved