Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] безвісно відсутньою, мотивуючи тим, що він є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] Його мати [PERSON] більше 18 років тому покинула їх та виїхала до Російської Федерації. Рішенням Конотопського районного суду від 19.02.2002 року [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] визнано безвісті відсутньою та знято з реєстрації. В 2013 році його мати [PERSON] з`явилась та звернулась до суду з метою поновлення своїх прав. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 05.07.2013 року скасовано рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Однак, отримавши рішення суду [PERSON] знову виїхала до Російської Федерації. З того часу мати жодного разу не приїздила, не телефонувала, не написала жодного листа, не повідомляла про місце свого перебування. Він разом з батьком всіляко намагались встановити місце перебування матері, але всі спроби виявились марними. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 26.08.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 300 грн. щомісяця. Ухвалою Московського міського суду РФ від 11.02.2015 року рішення Конотопського міськрайонного суду від 26.08.2014 року приведено до виконання на території РФ. Але аліменти він жодного разу не отримав. За цей час мати жодного разу не подала про себе звістки. Оскільки він перебуває на утриманні лише одного батька, отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІ групи, безстроково, має право на одночасне отримання пенсії по втраті годувальника при умові визнання матері безвісно відсутньою або померлою. Тому він звернувся до суду з вищевказаною заявою. Представник заявника за довіреністю та заінтересована особа: [PERSON] , який є батьком заявника та колишнім чоловіком [PERSON] в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що немає відомостей про місце перебування [PERSON] з 2013 року. Заінтересована особа: Конотопське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області в судове засідання не з`явилося, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.30). Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 15.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 05.09.2019 року (а.с.17). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.09.2019 року у зв`язку з відпусткою присяжної Шатохіної Н.М. розгляд справи відкладено на 26.09.2019 року (а.с. 29). Вислухавши пояснення представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 19.11.2010 року (а.с.11). Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в свідоцтві про народження якого вони вказані батьками (а.с.3). [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с.5). [PERSON] зареєстрований та проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням Конотопського районного суду від 19.02.2002 року [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] визнано безвісті відсутньою (а.с.8). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 05.07.2013 року скасовано рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутньою (а.с.8). Згідно рішення Конотопського районного суду від 19.02.2002 року [PERSON] знята з реєстрації в [ADDRESS] та в 2013 році вона не зверталась в Дубов`язівську селищну раду для поновлення свого місця реєстрації (а.с.7) В 2013 року [PERSON] виїхала зі свого постійного місця проживання до Російської Федерації та до місця свого мешкання не приїздила, не надіслала жодного листа та ні разу не зателефонувала. Свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вони не бачили з 2013 року. Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що з 2013 року в місці проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування, а тому у відповідності зі ст. 43 ЦК України її слід визнати безвісно відсутньою. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в 2013 році, то початком її безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2014 року.

Outcome: approved