Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] . Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину № 6-1591 від 19.06.2012 року належала Ѕ частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 763872 від 19.01.2010 року належала земельна ділянка, площею 0,0986 га, для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] », кадастровий номер 3224984200:03:006:0156. Отже, після смерті [PERSON] залишилась 1/3 частини квартири та земельна ділянка. Спадкоємці першої черги це матір [PERSON] та дочка [PERSON] , спадкоємець четвертої черги - заявник. Однак заявник в установлений законом термін не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємці першої черги спадщину не приймали. Державним нотаріусом Дванадцятої КДНК Фещук Н.І. було відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутнє підтвердження заявника про проживання з померлим однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявник зазначає, що з 1990 року заявник разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] проживали разом у [ADDRESS] . У 1996 році мати заявника та вітчим уклали шлюб. [INFO] померла мати заявника, вітчим [PERSON] після смерті дружини залишився проживати у квартирі, ордер на яку у 1990 році отримала померла мати заявника [PERSON] . Заявник та [PERSON] спільно прийняли спадщину, по Ѕ частині квартири. Як і до смерті матері, заявник та вітчим разом проживала однією сім`єю, вели спільний побут. Таким чином, заявник разом з померлим [PERSON] спільно проживали з 1990 року по 19.09.2018 року . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі. 10.01.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні заяви не заперечує та просить суд заяву задовольнити та 16.01.2020 року заінтересована особа [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про проведення засідання без її участі, заяву [PERSON] підтримує та просить суд її задовольнити. 16.01.2020 року у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання заявника з померлим [PERSON] . У судове засідання 12.03.2020 року учасники справи не з`явились. Від представника заявника надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи з додатками, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.01.1996 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва 24.01.1996 року, серії [NUMBER] , актовий запис 70. [INFO] народився у батьків [PERSON] та [PERSON] син - [PERSON] , свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві 27.04.2011 року, серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] у віці 78 років, про що свідчить копія свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.09.2018 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 15351 (а.с. 12). З долученої до матеріалів справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 763872 вбачається, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить земельна ділянка [ADDRESS] », кадастровий номер 3224984200:03:006:0156 (а.с. 15-16). З копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] (а.с. 17). Однак, після смерті останньої, [PERSON] та померлий [PERSON] успадкували по Ѕ частині зазначеної вище квартири (а.с. 19-22). Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. від 22.03.2019 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо отримання спадщини смерті вітчима [PERSON] , з яким він проживав по день його смерті, оскільки він не входить до кола спадкоємців відповідно до книги: 6, на підставі статті 1223 ЦК України, не є спадкоємцем за заповітом та законом, тому не закликається до спадкування. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої, другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України , суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі статтею 318 Цивільного процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] посилався на те, що встановлення такого факту необхідно для вирішення його спадкових прав після смерті вітчима [PERSON] . Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини сприятиме підтвердженню наявності у заявника неоспорюваних прав спадкоємця, а тому подана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved