Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON], померлій 13.02.2017 року в с.Вікно, Заставівнського району Чернівецької області державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.10.2003 року. Посилається на те, що 13.02.2017 року померла його матір [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,59 га, що розташована на території Вікнянської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №028714 від 09.10.2003 року. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, спадкоємцями її майна за законом є він, а також [PERSON] Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] він прийняв, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся до нотаріуса, однак отримати свідоцтво не зміг через помилку у правовстановлюючому документі. Перешкодою у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] є те, що в державному акті на право власності на згадану земельну ділянку серії ЧВ №028714 від 09.10.2003 року по батькові спадкодавця [PERSON] зазначено як «Григорівна», а в свідоцтві про смерть по батькові останньої зазначено як «Георгіївна». В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявилися, надали суду заяву в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності, проти вимог заявника не заперечують. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи заявника, врахувавши заяви заінтересованих осіб вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 13.02.2017 року померла [PERSON], що видно з копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №166446 від 15.02.2017 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить земельна ділянка площею 1,59 га, що розташована на території Вікнянської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №028714 від 09.10.2003 року (9). Згідно зазначеного державного акту він виданий на імя [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України зазначає, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.\~ Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, спадкоємцями її майна за законом є син заявник по справі [PERSON] та чоловік заінтересована особа [PERSON], що вбачається із копій свідоцтв (а.с. 5-7). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що заявник [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №48318578 від 06.07.2017 року (а.с. 10), з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом заявник звернувся до Заставнівської державної нотаріальної контори, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спірну земельну ділянку не зміг через помилку у зазначеному державному акті на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІ-МИ №491694 від 27.03.1990 року спадкодавець [PERSON] народилася 22.12.1936 року, її прізвище та по батькові зазначені як [PERSON], Георгіївна (а.с. 6). 14.02.1960 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], в результаті чого її прізвище було змінено з «Равлик» на «Шевчук», що вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-МИ №009442 від 13.12.2005 року (а.с. 7). Згідно вказаного свідоцтва по батькові [PERSON] Георгіївна. З свідоцтва про народження заявника (а.с. 5) вбачається, що по батькові його матері «Георгіївна». 13.02.2017 року [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-МИ №166446 від 15.02.2017 року її по батькові «Георгіївна» (а.с. 8). Таким чином документально підтверджено, що [PERSON] та [PERSON], яка померла 13.02.2017 року це одна й та сама особа, за вказаних обставин суд приходить до висновку, що факт належності останній державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №028714 від 09.10.2003 року знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без його встановлення заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved