Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, де вказує, що народився 25 квітня 1972 року в м. Камо Вірменської ССР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЗЖ №224627 від 29.04.1972 року. 13 червня 1980 року помер його батько, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька ним і його рідним братом [PERSON] опікувався їх рідний дядько [PERSON]. У вересні 1990 року, у звязку з погіршенням стану здоровя дядька [PERSON] та війною в Нагорному Карабасі він зі своєю сімєю та ними переїхав проживати на територію України, а саме в смт. Чаплинку Херсонської області. З вересня 1990 року сімя [PERSON] та вони з братом проживали в [INFO]. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 20.06.2001 року встановлено факт постійного проживання на території України в смт. Чаплинка Херсонської області його дядька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Армянської РСР з вересня 1990 року по теперішній час. Даний факт також підтверджується паспортом [PERSON], серії МО 923927, виданим Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області 17 липня 2001 року. На даний час він має намір отримати громадянство України, однак при зверненні до уповноважених органів, йому було відмовлено у звязку з тим, що у нього відсутні документи, підтверджуючі факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Просить суд встановити факт того, що він постійно проживає на території України з 27 вересня 1980 року по теперішній час. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наданих доказів. Заслухавши пояснення заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник народився 25 квітня 1972 року в м. Камо Вірменської ССР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЗЖ №224627 від 29.04.1972 року. 13 червня 1980 року помер його батько, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька ним і його рідним братом [PERSON] опікувався їх рідний дядько [PERSON]. У вересні 1990 року, у звязку з погіршенням стану здоровя дядька [PERSON] та війною в Нагорному Карабасі він зі всією сімєю та заявником з його братом переїхав проживати на територію України, а саме в смт. Чаплинка Херсонської області. З вересня 1990 року, сімя [PERSON] та вони з братом проживали в [INFO], а потім по вул..Кудрі,41 в смт. Чаплинка Херсонської області, рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 20.06.2001 року встановлено факт постійного проживання на території України в смт. Чаплинка Херсонської області його дядька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Армянської ССР з вересня 1990 року по теперішній час. Даний факт також підтверджується паспортом [PERSON], серії МО 923927, виданим Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області 17 липня 2001 року. На даний час він має намір отримати громадянство України, однак при зверненні до уповноважених органів, йому було відмолено у звязку з тим, що у нього відсутні документи, підтверджуючі факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно даних тимчасової посвідки на проживання серії ЗП, серійний номер 001320/3102, виданої ВГІРФО УМВС 18 грудня 2003 року на безстроковий період, яка відповідно до положень статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживания в Україні. При цьому, аналізуючи норми частин 4-14. 17 статті 4 даного Закон), отримавши вказану посвідку, [PERSON], перебуваючи в правовому режимі іноземця має право на законне перебування на території України, користуючись при цьому усіма правами наданими громадянам України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що заявник являється його двоюрідним братом. У вересні 1990 року заявник разом зі своїм рідним братом приїхав до смт. Чаплинка Херсонської області. Тут проживав до 1995 року, після чого поїхав до м. Запоріжжя. На початку 2000 років повернувся з м. Запоріжжя до смт. Чаплинка Херсонської області та проживає по теперішній час. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює в магазині заявника [PERSON] продавцем. З вересня 1990 року по 1995 рік [PERSON] проживав у неї на квартирі в смт. Чаплинка по вул. Кудрі,41 Херсонської області. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] з 1990 року, оскільки останній до 1995 року проживав на квартирі гр. [PERSON] по вул. Кудрі 41 в смт. Чаплинка Херсонської області. У 1995 році виїхав до м. Запоріжжя, а потім через деякий час знову повернувся до смт. Чаплинка та проживає на [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що восени 1990 року приїхав разом зі своєю сімєю, заявником і його братом до смт. Чаплинка Херсонської області. [PERSON] до 1995 року проживав в [INFO]. Після цього виїздив до м. Запоріжжя, а в 2010 році повернувся знову до смт. Чаплинка і почав проживати по вул. Садовій. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР. які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року, що є преюдиціальним фактом загального значення) постійно проживали на території України. Згідно зі статтею 8 цього Закону особа, яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійною проживання да складу [INFO]. Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки. Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву) про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 27 серпня 1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до вимог пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяпи колишнього СРСР. які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України на підставі рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року. Пункт 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань іромадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлює, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до пунку 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно статті 1 Закону «безперервне проживання на території України» та «проживання па території України на законних підставах» вважається проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів, а проживання на території України на законних підставах, це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Згідно пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремою провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності і правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: чинним законодавством не передбачено іншою порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення: встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у статті 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. За таких встановлених та наданих суду доказів, вимоги заявника [PERSON], є обгрунтованими та достовірно підтверджують факт постійного безперервного проживання починаючи з вересня 1990 року по сьогоднішній час на території України, а тому його заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved