Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є уродженцем України і від народження проживав та навчався в м.Ніжині. Після закінчення служби в [PERSON] повернувся до м.Ніжина та спочатку працював на заводі «Ніжинсільмаш», а потім на Ніжинському механічному заводі. У 1992 році виїхав працювати до Росії в Тюменську область Надимський район і з 2002 року являється громадянином [PERSON] Федерації. 08 грудня 2015 року він був звільнений з роботи у звязку з виходом на пенсію та повернувся до м.Ніжина. Коли звернувся до Ніжинського міського відділу УДМС за отриманням посвідки на постійне проживання на території України, необхідно було надати ряд документів, в тому числі про проживання на території України станом на 24 серпня 1991року. Документально підтвердити цей факт він не може, оскільки паспорта громадянина України у нього немає, домова книга не збереглася. Посольство України в Росії також не надало такої інформаціі. Про те, що станом на 24 серпня 1991 р. він проживав в Україні і був громадянином України свідчить трудова книжка в якій міститься запис, що він працював на Ніжинському механічному заводі з березня 1987 р. по вересень 1992 року, а також свідоцтво про право вланості на житло, видане 29 квітня 1993року виконкомом Ніжинської міської ради/квартру на вулиці Піонерській,18 в м. Ніжині. При оформленні приватизації надавався паспорт Громадянина України. Заявник в судове засідання не з»явився, від його представника надійшла заява про підтримку заявлених вимог та розгляд справи без їхньої участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився надіславши заяву в якій проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував та просить справу розглянути без участі їхнього представника. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заявника з наступних підстав. Встановлення фактів, що мають юридичне значення передбачене ч.1 ст. 256 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України «Про громадянство України», Указу Президента України від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Отже, факт постійного проживання на території України з 1990 року у тому числі і станом на 24 серпня 1991 року, є предметом доказування по даній справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник народився в м.Ніжині в Україні /свідоцтво про народження а.с.18/ та до вересня 1992 року проживав в м. Ніжині і працював в Україні на різних підприємствах фактично без перерви під час переходу з однієї роботи на іншу, що підтверджується записами в трудовій книжці /а.с.11-12/. З жовтня 1992 року по грудень 2015 р. працював у Тюменській області Ямало-Ненецком автономному окрузі, що підтверджується копією трудової книжки /а.с.13-17/. Крім того доказом того, що заявник був громадянином України, є копія свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], яке видане 29 квітня 1993 року органом приватизації при виконкомі Ніжинської міської ради на ім»я [PERSON] та членів його сім»ї /а.с.19/. За відомостями УДМС в Чернігівській області Ніжинського МВ [PERSON], [INFO] документувався паспортами колишнього СРСР зразка 1974 року: 13.12.1976 р. в зв»язку з досягненням 16-ти річного віку; 08.01.2981 р. після повернення з лав [PERSON]; 17.02.1994 р в зв»язку з непридатністю попереднього ( в заяві про видачу паспорта (ф-1) проставлено штамп «Україна» - 29.06.1992 р.) / а.с. 9/. За таких підстав суд вважає вимоги є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved