Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1992 року по день смерті [PERSON] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що [PERSON] , яка є дочкою заявниці, померла [INFO] . Причиною смерті [PERSON] сталося гостре професійне захворювання пов`язаного з виробництвом у результаті інфікування на коронавірусну інфекцію COVID-19. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства зі своєю донькою [PERSON] з метою отримання страхової виплати, передбаченої Постановою №498 від 17.06.2020 року Кабінету Міністрів України. Заявник заяву підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи щодо вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Оскільки визнання поданої заяви заінтересованою особою не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що Заявниця - [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] /а.с.4/. Після одруження заявниця змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] /а.с.5-7/. [PERSON] померла [INFO] /а.с.8/. Згідно Протоколу №4 від 22.01.2021 року та Акту від 25.01.2021 року спеціального розслідування випадку гострого професійного захворювання що стався 14.11.2020 року та призвів до смертельного наслідку 17.11.2020 року о 17год05хв. У комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний перинатальний центр», складеного комісією утвореною наказом №223 від 30.11.2020 року начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області причиною смерті [PERSON] сталося гостре професійне захворювання пов`язаного з виробництвом у результаті інфікування на коронавірусну інфекцію COVID-19 /а.с.9-15/. У відповідності до п.3 «Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів», затвердженого Постановою №498 від 17.06.2020 року Кабінету Міністрів України (надалі Порядок498), у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, померлого медичного працівника проводиться виплата в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року (надалі страхова виплата). У відповідності до п. 5 Порядку 4 98 страхова виплата призначається і виплачується органами Фонду разово, в рівних частинах особам, які мають право на виплату, протягом одного місяця з дня прийяття органом Фонду соціального страхування України (надалі - Фонд) Фонду заяви та документів, визначених пунктом 7 цього Порядку. Заяву та всі передбачені Порядком498 документи були подані листом-супроводом від 22.02.2021 року /а.с.16/. Листом №01-15-466 від 26.02.2021 року Фонд відмовив заявниці у страховій виплаті з тих підстав, що заявниця не є була членом сім`ї своєї матері - [PERSON] на момент її смерті /а.с.17/. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] не перебувала у шлюбі /а.с.18/. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Відповідно до матеріалів справи, з 24.03.1992 року по 06.03.2020 року заявниця зі своїми дітьми та мамою - [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою [ADDRESS] /а.с.19/. З березня 2020 року заявниця проживала однією сім`ю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Власником зазначеної квартири є [PERSON] /а.с.20/. Спільне проживання підтверджується комісійно складеним Актом від 12.03.2021 року засвідчення факту постійного проживання особи, затвердженого 12.03.2021 року головою правління ОСББ «Австрійський маєток». Акт від 12.03.2021 року засвідчення факту постійного проживання особи додається. Згідно вказаного комісією встановлено що при огляді квартири виявлено особисті речі проживаючих громадян, як то: косметичні засоби і засоби особистої гігієни; особисті речі: у т.ч. дитячі іграшки та розвиваюча література; одяг і взуття дитяче та для дорослих, у тому числі для носіння у всі пори року зимове, весняно-осіннє та літнє; продукти харчування, у тому числі дитяче харчування. Крім того, як зазначено в акті, членами комісії, які проживають у сусідніх квартирах пояснено, що «Протягом зазначеного періоду [PERSON] та [PERSON] піклувались один про одного, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вели спільне господарство, несли спільні витрати, купували майно для спільного користування, спільно несли витрати на утримання квартири, доглядали за дітьми, здійснювали поточний ремонт квартири». Вказана обставина є безумовним доказом ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та взаємних прав і обов`язків заявниці та [PERSON] /а.с.21/. У якості свідків сусіди, друзі заявниці та [PERSON] своїми заявами підтвердили сімейні відносини останніх, а саме: [PERSON] [INFO] , тел. [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 1956 р.н., яка проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , яка проживає: [ADDRESS] /а.с.47-55/. Як доказ несення спільних витрат на утримання житла заявниця надала копії оплат комунальних послуг квартирі, в якій спільно проживала, за період з березня 2020 року по грудень 2020 року /а.с.22-29/. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , з 1992 року по день смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved