Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON]. Заяву мотивує наступним. Батько заявника [PERSON] помер [INFO] в місті Алчевську Луганської області, нині тимчасово окупованій території України, зоні проведення АТО. В своїй заяві заявник вказує, що про факт смерті батька свідчить лікарське свідоцтво про смерть, але при зверненні до Деснянського районного у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану для встановлення факту смерті батька і отримання свідоцтва, йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, оскільки видане лікарське свідоцтво про смерть не має законної сили, так як видане на території, що є тимчасово неконтрольованою територією. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Причини неявки представника суду не повідомлено. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.1983 року, батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №123 від 24.09.2016 року, [PERSON], [INFO], помер [INFO] в [ADDRESS]. Діагноз: ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення передміхурової залози (а.с.5). З копії свідоцтва про поховання №612 від 27.09.2016 року вбачається, що 26.09.2016 року [PERSON] здійснила поховання померлого [PERSON]. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (Закон), тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2,3,4 ст. 9 Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України... Згідно ч.1 ст. 17 Закону, у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Алчевськ Луганської області. Підпунктом 2 пункту 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Луганської області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Виходячи зі змісту вищезазначеного наказу, всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були перемістися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються недійсними. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], який помер [INFO] в м. Алчевськ Луганської області, видане 24 вересня 2016 року, яке зовні відповідає актам органу реєстрації актів цивільного стану та містить всі необхідні реквізити, відповідно до вищенаведеного Наказу Міністерства юстиції України не може бути дійсним, так як видане після спливу терміну перереєстрації. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З урахуванням вищенаведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, які знайшли своє підтвердження в наданих письмових доказах, стосовно того, що [PERSON], помер [INFO] в м. Алчевськ Ліганської області. За загальним правилом, відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до вимог ч.4 ст. 257-1, п.8 ч.1 ст. 367 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Задоволення заяви [PERSON] має для нього юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті його батька [PERSON] в органах ДРАЦС. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність правових підстав для отримання пенсії його батька [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved