Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що є матір`ю дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] у м.Торез Донецької області. Звернулася до Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народження дитини, але отримала відмову, оскільки документ, який був наданий для підтвердження факту народження дитини, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просила суд встановити факт народження дитини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі. Представник заінтересованої особи Новогродівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 4 ст.\~13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, [INFO] у м.Торез Донецької області народила одну дитину чоловічої статі, першу за рахунком. З метою державної реєстрації народження дитини заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але їй було відмовлено, оскільки документ, який вона надала для підтвердження факту народження дитини, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст.\~293\~ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 299 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини. Крім того, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. У зв`язку з наведеним, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що вимоги заявника щодо визнання факту народження дитини підлягають задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Разом з тим, питання щодо надання дитині прізвища, ім`я та по батькові, запису відомостей про батька згідно ст..135 ч.1 СК України при розгляді справ даної категорії до компетенції суду не входить, а є компетенцією органів державної реєстрації актів цивільного стану при виконанні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial