Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що він народився на території Республіки Азербайджан, з 14.11.1989 року він постійно проживає на території України, 23.06.1991 року у місті Білій Церкві пройшов обряд хрещення у Церкві християн Адвентистів сьомого дня, з того часу є активним членом Церкви християн Адвентистів сьомого дня, з 15.08.2016 року він перебуває на обліку бездомних осіб у Білоцерківському міському територіальному центрі соціального обслуговування /надання соціальних послуг/. Він має намір звернутися до міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України». А тому заявник просить суд встановити юридичний факт його постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час. В судовому засіданні заявник та його представник подану заяву підтримали. Представник заінтересованої особи - Білоцерківського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявника, його представника, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що заявник [PERSON] [INFO], народився в місті Баку Республіки Азербайджан, що стверджується копією його свідоцтва про народження, переклад якого з азербайджанської на українську мову виконано перекладачем [PERSON], справжність підпису якої та вірність копії з оригіналом документу засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герман О.С. 26.06.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № № 30785, 30786. З матеріалів справи вбачається, що заявник має паспорт громадянина колишнього СРСР, який йому було видано 28.02.1979 року відділом внутрішніх справ Нарімановського райвиконкому міста Баку. З 15.08.2016 року [PERSON] перебуває на обслуговуванні у відділенні обліку бездомних осіб Білоцерківського міського територіального центру соціального обслуговування /надання соціальних послуг/ , що стверджується копією довідки за підписом директора центру та копією наказу від 15.08.2016 року за № 103-п. Заявник звертається до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що з листопада 1989 року він постійно проживає на території України, бажає прийняти громадянство України, але для цього йому необхідно підтвердити в судовому порядку факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В ч.1 ст.256 ЦПК України наведено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. А згідно ч.2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ст.1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року /зі змінами/ вказується на те, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. В цій же статті роз'яснюється, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. За ст.6 Закону громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Згідно п.2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 /в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006/, заяви з питань громадянства оформлюються: про прийняття до громадянства України та про вихід з громадянства України - на ім'я Президента України; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи. А відповідно до п.4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні. В п.7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується: в т.ч. громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно з п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Як встановлено в судовому засіданні, заявник бажає подати заяву про встановлення належності до громадянства України згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», для чого необхідно довести факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України /24 серпня 1991 року/. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] -двоюрідна сестра заявника показала, що її брат жив з батьками в Баку, в 1986 році він приїхав у м. Білу Церкву до бабусі і залишився тут проживати, з того часу постійно проживає на території України, вона хотіла його прописати у себе, але їй відмовили. Свідок [PERSON] -соціальний працівник Білоцерківського міського територіального центру соціального обслуговування /надання соціальних послуг/ показала, що заявник рік назад звернувся до Центру та попросив допомогти йому в оформленні громадянства України, працівники Центру з'ясовували питання щодо набуття ним громадянства України в міграційній службі в м. Києві, де їм повідомили, що необхідно підтвердити факт проживання заявника на території України на 24.08.1991 року. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням самого заявника, іншим доказам по справі. Так, в паспорті заявника є відмітки про реєстрацію на території України, а саме: в місті Богуславі Київської області з 03.05.1987 року по 20.06.1989 року; в селі Сидори Білоцерківського району Київської області по вулиці Леніна,16 - з 14.11.1989 року по 14.11.1990 року. Згідно довідки Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 30.06.2017 року № 02-14-158, [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , але проживав за різними адресами в селі Сидори. По книзі нарахувань заробітної плати КСП «Україна» працював на даному підприємстві з грудня 1989 року по жовтень 1991 року і на той час проживав в селі Сидори. Згідно погосподарської книги № 12 по Дроздівській сільській раді за 1986-1990 роки на 01.01.1990 року за № 933 є запис на гр. [PERSON] [INFO], інші записи відсутні. В матеріалах справи є копія свідоцтва про хрещення [PERSON] 23.06.1991 року в Церкві християн Адвентистів сьомого дня та копія довідки за підписом пастора та секретаря общини м. Ірпінь Київської області про те, що [PERSON] є членом Церкви християн Адвентистів сьомого дня з 2003 року. Відповідно до довідки МВС України № 090410, [PERSON] на території України за станом на 19.05.2004 року до кримінальної відповідальності не притягувався і засудженим не значиться. Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт постійного проживання заявника в селі Сидори Білоцерківського району Київської області, тобто, на території України, станом на 24.08.1991 року. Крім того, встановлення цього факту відповідно до наведеного вище в рішенні Порядку породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року може бути одним із документів, необхідних для встановлення належності до громадянства України. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved