Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт належності їй та Заінтерисованій особі [PERSON] свідоцтва на право спільної сумісної власності № 127 від 25 серпня 1993 року на квартиру [ADDRESS] (раніше дана адреса зазначалась, як картира [ADDRESS] ) виданого на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Подану заяву мотивує тим, що заявнику [PERSON] та заінтересованій особі [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру виданого на підставі наказу Виробничого об`єднання «Херсонрибгосп» № 127 від 25 серпня 1993 року на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (раніше дана адреса зазначалася, як квартира [ADDRESS] ). При видачі свідоцтва на право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику [PERSON] та заінтересованій особі [PERSON] володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а саме невірно вказано по батькові заявника, вказано « [PERSON] », тоді як вірним буде « [PERSON] », а також помилка зроблена в імені заінтересованої особи [PERSON] , де її ім`я зазначено « [PERSON] », тоді як вірним буде « [PERSON] ». За таких обставин, заявник звернувся до суду із відповідною заявою. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заінтересована особа [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник заінтересованої особи Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 серпня 1993 року по батькові заявника, записано « [PERSON] » (а.с. 9), що не збігається із записом її по батькові в паспорті громадянина України, що був виданий Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській області від 25 квітня 2000 року, де по батькові заявника зазначене, як « [PERSON] » (а.с.3). Також, згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 серпня 1993 року ім`я заінтересованої особи 1 записано « [PERSON] » (а.с. 9), що не збігається із записом її імені в паспорті громадянина України, що був виданий Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській області від 29 червня 2004 року, де імя заінтересованої особи 1 зазначене, як « [PERSON] » (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, з приводу виправлень вище зазначених недоліків, у свідоцтві про право власності на квартиру, заявник та заінтересована особа 1 зверталисядо Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області, проте їм буланадана відповідь, що для вирішення зазначеного питання їм рекомендовано звернутися до суду (а.с.11). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» 470;5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як зазначається заявником в заяві про встановлення факту належності документів, що внаслідок такої помилки, в заявника та заінтересованої особи 1 на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує їх особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на ім`я заявника та заінтересованої особи 1. У зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності містить розбіжності в частині зазначення по батькові заявника, та ім`я заінтересованої особи 1, останні позбавлені володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Вирішити питання в іншому, окрім судового, порядку не можливо. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази, в їх сукупності, суд доходить висновку, що свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло від 25 серпня 1993 року № 127 належить [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність таких недоліків позбавляє її можливості у подальшому на реалізацію своїх прав у оформленні спадщини, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви.

Outcome: approved