Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про те, що [INFO] у віці 65 років померла його рідна сестра [PERSON] . Здійснення поховання та усіх, пов`язаних з цим ритуалів, здійснив заявник за власні кошти. Після смерті сестри відкрилася спадщина, він єдиний спадкоємець другої черги, інші спадкоємці, як першої, так і другої черги відсутні. Спадщину після смерті сестри ніхто не приймав і спадкова справа не заводилася. У встановлені законом строки він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що на день смерті вона проживала у його сім`ї, у його квартирі, він здійснював разом з членами своєї сім`ї за нею догляд, якого вона потребувала через хворобу тощо. Тобто вважав, що спадщину він прийняв. Так як з`ясувалося, що спільне проживання із спадкодавцем без реєстрації не є прийняттям спадщини, він вимушений звернутися до суду з цією заявою з метою встановлення факту, що має юридичне значення для подальшого оформлення спадкових прав. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що він, [PERSON] , постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , яка є його рідною сестрою, на час відкриття спадщини. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та факти, викладені у ній. Просив суд заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заявника адвокат Мельник О.Ф. в судовому засіданні вважає, що заявником надано достатньо доказів в підтвердження вимог заяви, пояснив, що його довіритель є єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті його сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Остання проживала разом з сім`єю заявника, оскільки потребувала стороннього догляду, до дня смерті. [PERSON] здійснив її поховання, але, оскільки вважав, що спадщину прийняв проживаючи разом зі спадкодавцем, до нотаріуса із відповідною заявою не звертався. На цей час для оформлення спадкових прав [PERSON] , виникла необхідність у встановленні факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останньої. Просить суд заяву задовольнити, визнавши встановленим факт спільного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померла [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала разом з братом [PERSON] та його сім`єю за місцем реєстрації та фактичного проживання заявника за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи Уманської міської ради Семенко О.С. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника, вимоги заяви визнають та не заперечують проти її задоволення. Суд, вислухавши думку заявника, представника заявника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва прос смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис про смерть № 692. Згідно витягу зі Спадкового реєстру виданого 26.03.2021 року за № 64101076 приватним нотаріусом Пархоменко Н.М., інформація про спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня. Померла [PERSON] , [INFO] , та заявник [PERSON] , [INFO] , є рідними братом і сестрою, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, відповідно: серії [NUMBER] , виданого 16 липня 1955 року Уманським міським РАГС та серії [NUMBER] , виданого сільським відділом РАГС с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, згідно яких батьками [PERSON] та [PERSON] є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно видаткових накладних № 385 від 01.09.2020 року заявником [PERSON] було сплачено згідно усного договору ритуальних товарів та послуг кошти в розмірі 3368,74 грн. та 6930,00 грн. Згідно повідомлення структурного підрозділу Уманської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги вих. № 88 від 18.03.2021 року, 22.08.2020 року о 15 годині 45 хвилин зареєстровано виклик бригади ЕШМД за адресою: [ADDRESS] до [PERSON] . За вказаною адресою зареєстрований з 31 травня 1995 року заявник по справі [PERSON] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29 лютого 1996 року Уманським МВ УМВС України. Згідно повідомлення Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 24.03.2021 року вих. № 3755, у відповідності до реєстраційних даних ІТС ІПНП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області 01.09.2020 року надійшло повідомлення від гр. [PERSON] про раптову смерть [PERSON] , яка проживала та померла в [ADDRESS] , але була прописана в [ADDRESS] . У реєстрації до єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Уманського ВП відмовлено за відсутності ознак кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті останньої відкрилася спадщина, але у спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо заведення спадкової справи. Заявник [PERSON] вказує, що фактично після смерті його сестри [PERSON] він є єдиним спадкоємцем та вказує, що встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно йому саме з метою отримання спадщини, на яку ніхто крім нього не претендує. На підставі частин 3 та 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім місцем проживання сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для належного оформлення права на спадкове майно, заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, але, у зв`язку з тим, що спадкодавець проживала разом з сім`єю заявника без реєстрації, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Наведені досліджені судом докази підтверджують факт спільного проживання заявника по справі зі спадкодавцем на день її смерті, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved