Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу певній особі вказуючи, що у січні 2020 року він звернувся до Об`єднаного управління пенсійного фонду у Волноваському районі Донецької області с заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Під час звернення, працівник пенсійного фонду оглянула представлені ним документи і виявила, що у належній йому Довідці замість військового квитка [NUMBER] від 23 березня 2001 року, свідоцтві про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій № 11 від 02 січня 2001 року, свідоцтві про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій реєстраційний № 71, дипломі молодшого спеціаліста серії [NUMBER] від 15 липня 1994 року та додатку до диплома спеціаліста, реєстраційний № [NUMBER], було допущено помилку у написанні його прізвища замість « [PERSON] » у вказаних вище документах зазначено « [PERSON] », що не є вірним. Прізвище заявника підтверджується паспортом громадянина України та свідоцтвом про народження. У теперішній час у заявника відсутня можливість завірити відповідним чином записи у зазначених документах, оскільки установи які на той час видавали вищезазначені документи розформовані, так як архіви знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Донецьк, а тому відсутня можливість, у позасудовому порядку виправити дану описку. Таким чином тільки через суд заявник може підтвердити факт належності йому правовстановлюючого документа, тому просив в судовому порядку встановити факту належності йому правовстановлюючого документу. Заявник у судове засідання не з`явився, у заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Заінтересованою особою в судове засідання представника не направлено, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень проти заявлених вимог не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Прохорівською сільською радою встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у селі Чичеріне Волноваського району Донецької області, а його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] ( а.с.6) З копії доданої до заяви копії паспорту заявника встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у селі Чичеріне Волноваського району Донецької області.( а.с.3-5) З копії диплому молодшого спеціаліста серії [NUMBER] , виданого 15.07.1994 р. Костянтинівським сільськогосподарським механікумом встановлено, що в ньому допущено помилку та видано на ім`я [PERSON] , який отримав спеціальність Агрономія та йому присвоєно кваліфікацію агронома ( а.с.13). З копії довідки замість військового квитка [NUMBER] виданого 23.03.2001 року вбачається, що в довідці допущено помилку та вона видана на ім`я [PERSON] ( а.с.7,8). З копії додатку до диплома молодшого спецаліста серії [NUMBER] виданого 15.07.1994 року вбачається, що в додатку допущено помилку та воно видана на ім`я [PERSON] ( а.с11,12). Частиною 1статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, тому юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши їх відповідність вимогам діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що видана на ім`я « [PERSON] » довідка замість військового квитка, свідоцтво про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій, свідоцтво про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій реєстраційний, диплом молодшого спеціаліста серії та додаток до диплома спеціаліста належать заявнику, тому заявлені вимоги слід задовольнити. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved