Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить 7/8 часток будинку [ADDRESS] . На 1/8 частку будинку свідоцтво про право на спадщину не видано. Інших дітей, окрім її батька, у [PERSON] не було. У встановлені законодавством строки заявник звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вже не було у живих її батька [PERSON] . Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2020 вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , оскільки вона не має правового зв`язку із своїм біологічним батьком [PERSON] , оскільки її усиновлено новим чоловіком її матері [PERSON] , а [PERSON] заяву про збереження правового зв`язку із нею не подавала. Разом із тим, заявник має намір прийняти спадщину за померлою [PERSON] у четвертій черзі, оскільки вона проживала разом із нею з 2006 року по день її смерті, мала із нею спільний бюджет, вели спільне господарство, разом харчувалися, підтримували теплі родинні відносини. Вищевказані обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою, в якій вона просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , у період з січня 2006 року по [INFO] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Вишаровська В.К. вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в ній. У судовому засіданні представник заінтересованої особи Вінницької міської ради Сінкевич Л.О. заперечила щодо задоволення заяви з підстав, викладених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи та спадкової справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] у віці 74 років у м. Сочі, Адлерського району, Краснодарського краю, Російської Федерації померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №2477 від 24 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30 жовтня 2019 року Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.23). [PERSON] на день її смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається зі змісту довідки №1095 від 26 вересня 2013 року, виданої комітетом мікрорайону «П`ятничани» (а.с.11). На час смерті [PERSON] належало на праві власності 7/8 часток будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 червня 1998 року №2-2540, договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Тептею Н.Я. 11 квітня 2000 року №609, свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 1974 року №4-723 (а.с.92-94). При цьому, у зв`язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] [INFO] , вказана в останньому свідоцтві [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану від 23 січня 2001 року №56-436 (а.с.7). Шлюб із [PERSON] померла розірвала 05 вересня 1990 року відповідно до актового запису №452, залишивши після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » (а.с.7, на звороті). Інша 1/8 частка будинку згідно із свідоцтвами про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2007 року №1-674 та 24 грудня 2007 року №1-1079 належить [PERSON] (а.с.96-97). Зі змісту довідки комітету мікрорайону «П`ятничани» від 08 вересня 2020 року №657 вбачається, що заявник [PERSON] проживала з [PERSON] з 2006 року по день її смерті (померла [INFO] ) та вели спільне господарство (а.с.13). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що з січня 2006 року заявник [PERSON] жила з [PERSON] та [PERSON] , однак останній у 2013 році вигнав заявницю. [PERSON] у 2017 році помер. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються вищезазначеними доказами по справі. Крім цього, зі змісту матеріалів спадкової справи №959/2013 до майна померло [PERSON] , наданих на запит суду, вбачається, що [PERSON] звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] [INFO] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось жодній особі (а.с.48-56). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зі змісту частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Так, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, адже відповідно до частини другої ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вказувалось вище, факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення - від нього залежать права [PERSON] на спадщину, яка відкрилась після померлої [PERSON] . Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). У суду є всі достатні підстави вважати, що заявниця постійно проживала разом з [PERSON] до дня її смерті. Вказаний факт не може бути належним чином встановлений без звернення до суду, хоча і є очевидним. А тому, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] у період з 31 січня 2006 року по [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява заявника підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved