Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла в м. Севастополь Автономної республіки Крим, зазначивши на обґрунтування заяви, що 06 листопада 2018 року, перебуваючи у родичів у м. Севастополь АРК Крим, померла її (заявника) мати [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO]. 16 листопада 2018 року вона (заявник) звернулася до Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON], надавши свідоцтво про смерть серії І-КМ527999 від 07.11.2018 року, виданого відділом запису актів громадянського стану Нахімовського району міста Севастополь Управління ЗАГС міста Севастополь, однак, враховуючи, що нею (заявником) для проведення державної реєстрації смерті не були надані документи, які б були законною підставою для проведення державної реєстрації смерті, а були лише надані документи, які були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області було відмовлено у проведенні державної реєстрації. Представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] (діє на підставі ордеру серії КР № 69132 від 05.12.2018 року) надала заяву за вх. № 30990 від 05.12.2018 року, в якій просила заяву про встановлення факту смерті розглянути без участі заявника та її, як представника заявника, заяву підтримано з підстав, зазначених в ній, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Кропивницький міський відділ державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області повідомлений про час та місце судового розгляду заяви належним чином, в судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду заяви по суті, враховуючи, при цьому, що відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справа про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Зі змісту ст.\~4\~ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 листопада 2018 року в м. Севастополь, Республіка Крим, населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України, померла громадянка України [PERSON], [INFO]. Зокрема, факт смерті [PERSON], [INFO], підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 67 № 019980 від 07 листопада 2018 року, виданим Севастопольським міським бюро судово-медичної експертизи, свідоцтвом про смерть серії І-КМ № 527999, виданим Відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь, а також довідкою про смерть № С-00240 від 07.11.2018 року, виданої Відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь, що знаходяться на території, яка є непідконтрольною державній владі України. Крім того, як встановлено, заявник [PERSON], яка є донькою померлої 06.11.2018 року [PERSON], має намір встановити факт смерті [PERSON], оскільки це має юридичне значення. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим тимчасово\~окупованої території\~України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2 ст.9 Закону). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 ст.9 Закону, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3 ст.9 Закону). Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, де померла мати заявника [PERSON] [PERSON], та на вказаній території діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється. При цьому, судом відзначається, що медичне свідоцтво про смерть серії 67 № 019980 від 07 листопада 2018 року, видане Севастопольським міським бюро судово-медичної експертизи, свідоцтво про смерть серії І-КМ № 527999, видане Відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь, а також довідка про смерть № С-00240 від 07.11.2018 року, видана Відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь, за яким [PERSON], [INFO], померла 06.11.2018 року, не створюють правових наслідків для заявника, що позбавляє її права здійснити реєстрацію факту смерті та отримання відповідного свідоцтво про смерть, - приймається судом як доказ факту настання смерті особи в певний час та в певному місці. Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] заявник [PERSON] звернулася до Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті ГУЮ у Кіровоградській області з метою здійснення державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 06 листопада 2018 року, однак Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті ГУЮ у Кіровоградській області надано відмову у проведені державної реєстрації смерті від 16.11.2018 року № 1456-14.12-01/01-10, яка мотивована тим, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON], пред'явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану та пп. «а», «ґ» п.1 Глави 5 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства\~юстиції України\~від 18.10.2000\~№52/5 підставою для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до вимог ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 317\~ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, та, відповідно до зазначеної статті, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З огляду на зазначене, судом відзначається, що заявник [PERSON] відноситься до кола осіб, визначених ч. 1 ст. 317 ЦПК України, які мають право звернення до суду за заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved