Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась 01.04.2020 року до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Обґрунтовуючи подану заяву заявник вказує, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 394 від 22.02.2020 року виданого Горлівським відділом судово-медичної експертизи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Горлівка Калінінського району ДНР. На підставі вищезазначеного лікарського свідоцтва, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2020 року, згідно якого також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Горлівка Калінінського району. Однак, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть не приймаються на території України як документ, що має юридичну силу, що позбавляє заявника, як дочку встановити факт смерті батька для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, для подальшого прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Горлівка Калінінського району ДНР. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. На підставі письмової заяви заявника, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.08.1967 року Калінінським р/б ЗАГС м. Горлівка Донецької області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): [PERSON] и [PERSON] », актовий запис № 967 від 21.08.1967 року. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 09.07.1988 року міським палацом одруження м. Горлівка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.07.1988 року, актовий запис № 1556 від 09.07.1988 року. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 394 від 22.02.2020 року виданого Горлівським відділом судово-медичної експертизи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Горлівка Калінінського району ДНР. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26.02.2020 року Калінінським відділом ЗАГС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 192 від 26.02.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно частини 2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року м. Горлівка (у тому числі [ADDRESS] , с. Михайлівка, с-ще Ставки, с-ще Широка Балка, с-ще П`ятихатки, с-ще Федорівка) віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті батька заявника в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати його смерть на підставі вищезазначеного лікарського свідоцтва про смерть немає, оскільки воно не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника неможливо в іншій спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Наведене свідчить, що факт смерті батька заявника є доведеним та враховуючи, що спадкодавець помер на тимчасово окупованій території, реєстрація його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі наданого свідоцтва є неможливою, а встановлення факту смерті необхідне для отримання свідоцтва про смерть. Аналізуючи зібрані по справі письмові докази, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved