Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою та просила суд встановити юридичних факт належності їй свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 22.12.2006 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, про право власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на розбіжності в документах: в написанні її по-батькові допущено помилку, зазначено «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи. В судове засідання сторони не з'явилися. В матеріалах справи містяться заяви позивача [PERSON] та її представника [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, на вимогах наполягають. Голова Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника Виконкому Довгинцівської районної в місті ради, заперечень проти вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло, виданого 22 грудня 2006 р., Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням Д № 605 від 27 вересня 2006 р., власниками квартири [ADDRESS] зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва). В той час як згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 листопада 1997 р. [PERSON] (а.с.7) та даних її паспорту, виданого 15 листопада 2013 р. Довгинцівським РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.4), правильним є її по-батькові як «[PERSON]». Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, розбіжності в написанні по-батькові заявниці у зазначеному свідоцтві про право власності на житло, позбавляють її можливості розпоряджатися належним чином своєю власністю. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичними, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов'язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved