Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що з 11.05.2011 року перебуває у шлюбі із заінтересованою особою. Від даного шлюбу спільних дітей вони не мають. Також заявник вказав, що на даний час засуджений до позбавлення волі та перебуває в Житомирській установі виконання покарань № 8. Сторони мають різні погляди на сімейне життя, постійно виникають конфлікти та суперечки, у зв'язку з цим шлюбні відносини були фактично припинені, тому заявник просить суд розірвати шлюб, укладений між громадянином України [PERSON], [INFO], та громадянкою України [PERSON], [INFO], розірвати. Від представника заявника надійшла заява, у якій вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглядає справу без її участі. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено що [PERSON] та [PERSON] з 11.05.2011 року перебувають у шлюбі, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб (повторно), виданого 21.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 506, серія [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Із тексту заяви вбачається, що заявник на даний час засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання в Житомирській установі виконання покарань № 8. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Оскільки заявник наполягає на розірванні шлюбу, заінтересована особа не заперечує проти розірвання шлюбу між ними то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved