Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в інтересах заінтересованої особи [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису та просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає у в [ADDRESS] , на строк 6 місяців, та визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання дитини та наближатись до місця проживання постраждалої особи дитини - [PERSON] по [ADDRESS] ближче ні на 500 метрів строком на шість місяців; заборонити [PERSON] перебування в місці перебування дитини одночасно із дитиною та заборонити наближатись до місця перебування постраждалої особи дитини - [PERSON] по [ADDRESS] ближче ні на 500 метрів строком на шість місяців; заборонити [PERSON] в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою дитиною - [PERSON] строком на шість місяців; заборонити [PERSON] в будь-який спосіб вчиняти дії які шкодять психо-фізіологічному стану постраждалій особі дитині - [PERSON] . Допустити рішення суду до негайного виконання. Обґрунтовуючи заяву, вказує, що між [PERSON] та [PERSON] 02.02.2013 року був укладений шлюб, у якому народився син [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім. Внаслідок побиття дружини, заподіяння їй тілесних ушкоджень, моральних та душевних страждань, часті скандали та вимагання грошей, самоусунення від матеріального утримання сім`ї із [PERSON] спільне життя не складалось, в результаті у червні 2015 року, шлюб між сторонами за рішенням суду був розірваний. Дитина та заявник проживають за адресою: [ADDRESS] . Дитина відвідує садочок, займається у дитячо-юнацькому футбольному клубі, відвідує навчання англійської мови, батько дитини сплачує аліменти на дитину. В подальшому Тернопільським міськрайонним судом було вирішено справу за позовом [PERSON] про встановлення графіку побачень з дитиною та зустрічним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Рішенням суду №607/16882/17 було встановлено [PERSON] графік відвідування сина [PERSON] та винесено попередження про неприпустимість порушення прав дитини та ігнорування своїх батьківських обов`язків. Вказує, що [PERSON] веде себе агресивно і неадекватно по відношенню до неї і до самої дитини. Його вплив на дитину негативний. Більш того - після зустрічі з [PERSON] син [PERSON] стає дуже агресивним, неадекватно реагує на оточуючих, б`є дітей і дорослих та при цьому вказує, що так йому сказав робити батько. [PERSON] графіку побачень з дитиною не виконував, а попередження суду проігнорував повністю. Його цікавить не дитина, а лиш власні амбіції і хизування перед іншими, як «зразкового батька». І цього він намагається досягти всупереч інтересам і потребам дитини, навіть якщо це йде на шкоду фізичному і психічному здоров`ю дитини. Так, вказує, що в суботу 19.10.2019 р. [PERSON] прийшов самостійно для зустрічі з дитиною по місцю проживання та приніс із собою подарунки дитині, проте, як тільки [PERSON] переступив поріг квартири, [PERSON] відразу ж втік в квартиру і сховався під ліжко та не вилазив до тих пір поки [PERSON] не покинув квартиру. Подарунки [PERSON] не взяв і навіть не хотів на них дивитись. [PERSON] вигукував вимоги про те, щоб подарунки викинути на смітник. Після цієї зустрічі [PERSON] довгий час нервував, поводився дуже збуджено і боявся, що батько може повернутись. Також, вказала, що [PERSON] відвідує недільну школу задля отримання знань для вступу у школу, навчається букв, лічити, читати, писати. Такі знання він отримує в 3-й міській школі м. Тернополя по суботах з 10-ї до 12-ї години і в неділях з 10-ї до 12-ї. Всупереч домовленостям, всупереч рішенню суду та на шкоду дитині стався прикрий інцидент ,який привів до дуже складних наслідків для дитини. Так, в неділю 27.10.2019 року [PERSON] відвідував школу. Дитина вела себе чемно і врівноважено. [PERSON] дуже любить вчитись і показує неабиякі успіхи, що відмічають навіть вчителі, які ведуть ці заняття. В неділю зранку 27.10.2019 року до неї подзвонив [PERSON] із питанням зустрічі з дитиною в неділю, на що вона пояснила, що син буде в неділю з 10-ї до 12-ї в школі. Тож, після школи в центрі міста на площі перед Драмтеатром [PERSON] може зустрітись з сином. Для уникнення емоційного перенапруження дитини просила [PERSON] прийти в неділю 27.10.2019 року саме на площу перед драмтеатром для зустрічі з дитиною, але не в школу та пояснювала, що [PERSON] може негативно відреагувати. Крім того, зауважувала [PERSON] , що в школі буде багато діток і батьків тому син в такій кількості людей і атмосфері може повестись до батька вороже. Проте, [PERSON] не дослухався та прийшов для зустрічі з сином саме у школу із своїм адвокатом та її дітьми. [PERSON] зустрів [PERSON] в школі після занять саме в коридорі як дитина вийшла із класу. [PERSON] як тільки побачив [PERSON] почав втікати, залишивши свої речі та все це відбувалось на очах вчителів, дітей і батьків які були присутні в школі. Син вибіг на вулицю, його наздогнав [PERSON] разом із адвокаткою та її дітьми. [PERSON] намагався поговорити з дитиною, але [PERSON] вже реагував на нього надто емоційно збуджено та викрикував, що не хоче з ним говорити, відштовхував [PERSON] коли той намагався підійти. Дитина сильно кричала і була занадто збуджена. На площі біля драмтеатру і там продовжились спроби [PERSON] поговорити з [PERSON], проте, дитина ніяк не хотіла спілкування з батько, вела себе емоційно збуджено, кричала що не хоче його бачити. [PERSON] в цьому випадку постійно пробував похвалитись перед дитиною про купівлю нового автомобіля, але зовсім не пробував встановити контакт з дитиною. Після цього інциденту дитина ще кілька днів нервувала і вела себе надто емоційно збуджено. Дитина погано засинає і погано спить. У дитини з`явився сильний страх, при чому як вдень так і вночі. Наслідком цих емоційних стресів стало те, що в четвер 31.10.2019 року [PERSON] зірвав свято в дитячому садочку. Саме при його виступі для розповіді віршика [PERSON] побачив, що мами біля нього немає і залишив актовий зал та вибіг. Так була зірвано дитячу програму. Але [PERSON] побачив її, більше години заспокоювала, а дитина постійно плакала і скаржилась що боїться «зладєя». Свідком цих подій були також інші люди. Зокрема таким свідком став її цивільний чоловік [PERSON] , пояснення якого додаються. На сьогоднішній день дитина так і не відійшла від емоційного стресу. Через настання таких негативних наслідків вона змушена звертатись за допомогою до спеціалістів як в м. Тернополі, так і в Києві та за неодноразовими дослідженнями та висновками яких підтверджено негативний вплив сторонніх осіб на [PERSON] та визначено необхідність обмеження контакту і спілкування дитини з такими особами та зокрема і особливо із батьком, задля відновлення психо-фізіологічного стану дитини до нормального стану, а також задля недопущення рецидивів і настання негативних наслідків в подальшому. Зазначає, що вказане свідчить про вчинення дій всупереч інтересам дитини її батьком, при чому це вчинено батьком дитини умисно з повним розумінням і усвідомленням значення негативних наслідків своїх дій для дитини, що є порушення прав особи. За ст. ст. 27-35 Конституції України (які є нормами прямої дії і мають найвищу юридичну силу) кожен має право на безпеку життя, право на сімейне життя (вказані права не є вичерпними), а держава має обов`язок їх захищати. За визначенням ст. ст. 15, 16, 20 Цивільного Кодексу України кожен має право на захист свого порушеного права чи інтересу у визначений законом порядок і спосіб, а право вибору способу захисту належить самій особі. Вказує на необхідність встановлення термінового заборонного припису стосовно кривдника, який має бути внесеним щодо [PERSON] судом, так як існує безпосередня загроза здоров`ю дитині. Метою припису є негайне припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримала повністю та просить її задовольнити з викладених підстав та підтвердила викладені у ній обставини. Вказала, що у дитини [INFO] буде святкуватись день народження та у неї є відомості, що батько має намір вчинити дії, що можуть негативно вплинути на психологічний стан дитини. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причин неявки не повідомив, заяв про відкладення справи до суду не направив. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між, [PERSON] та [PERSON] 02.02.2013 року був укладений шлюб, який був розірваний за рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/8588/15-ц від 16.06.2015 року. Рішення суду вступило в законну силу. Після розлучення заявник залишила за собою шлюбне прізвище [PERSON] та в подальшому змінила своє прізвище із [PERSON] на дівоче - [PERSON] , про що Тернопільським MB ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області видане Свідоцтво про зміну імені від 10.12.2019 р. серії [NUMBER] . У шлюбі заявника із [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який є малолітнім. Дитина та заявник проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою, виданою ДП «Східний масив Плюс» від 24.01.2018 року №1-43 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи №52187/28-03 від 27.12.2019 року. Крім того, у заявника є дочка [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 12.07.2017 р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №607/3240/18 було стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в сумі 3500 грн. щомісячно. 31 травня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом було ухвалено рішення №607/16882/17 про встановлення [PERSON] способу участі у вихованні дитини [PERSON] , місце та час спілкування: перша, третя субота місяця - з 12 год.00 хв. до 16 год. 00 хв. та друга, четверта неділя місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; спільне святкування дня народження [PERSON] щороку за попередньою домовленістю між батьками дитини. Винесено попередження про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина [PERSON] . Як вбачається зі змісту рішення суду, судом не встановлено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Згідно інформаційної довідки про психолого-діагностичні консультації з [PERSON] , 2014 року н., наданої психологом [PERSON] 09.12.2019 року, встановлено хронічний характер нервово-емоційного напруження у дитини. Рекомендовано [PERSON] спілкування дитини з батьком виключити тимчасово обмежити до стабілізації психо-емоційного стану дитини та відновлення нормального фізіологічного стану дитини під наглядом спеціалістів - педіатра, невролога, психолога. Довідкою від 26.11.2019 року, виданою ТОККПЛ, підтверджено, що [PERSON] рекомендовано психолого-педагогічна корекція та медичне лікування з метою стабілізації стану нервової системи, уникнення стресів, причиною яких є відвідини батька. Заявник стверджує, що [PERSON] постійно вчиняє дії, які направлені на психологічне насильство відносно їх малолітнього сина [PERSON] , спонукає до негативного психологічного стану, неочікувано проходить до дитини у невстановлені графіком побачень дні, хапає дитину за руки, внаслідок чого дитина, його боїться, ставиться до батька вороже, не хоче з ним спілкуватись, негативно реагує на присутність батька, постійно перебуває і напруженому емоційному стані, вказавши на два випадки вчинення таких дій, зокрема, 19 жовтня 2019 року та 27 жовтня 2019 року. Також, заявник вказала, що батько не виконує рішення суду стосовно дотримання графіку побачень з дитиною, з часу ухвалення рішення суду відвідав за графіком дитину лише декілька разів. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 350 - 2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Встановлено та підтверджено заявником, що вона не проживає спільно із [PERSON] , а проживає окремо із дитиною за адресою: [ADDRESS] . Оцінюючи письмові докази, долучені заявником, а саме: дані інформаційної довідки про психолого-діагностичні консультації з [PERSON], 2014 р.н. від 09.12.2019 р., наданої психологом [PERSON] , довідки від 26.11.2019 р., виданої ТОККПЛ, результатів обстеження від 26.11.2019 року, суд вважає, що самі по собі докази, що вказують на наявність нервово-емоційного напруження у дитини, не можуть підтвердити факт вищевказаного насильства. Також, як з`ясовано судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 травня 2019 року №607/16882/17 не було встановлено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Крім того, заявник вказала, що вона не зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення батьком дитини дій, що полягають у домашньому насильства відносно дитини чи відносно неї. Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили, що [PERSON] у 2019 році вчиняв психічне чи фізичне насильство відносно заявника чи їх сина [PERSON] чи дитина [PERSON] була свідком (очевидцем) такого насильства. При цьому суд зазначає, що доводи заявника щодо наміру [PERSON] в майбутньому вчиняти дії, спрямовані на психічне насильство відносно дитини [PERSON] , не доведені належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник у поданій заяві посилається на застосування обмежувального припису на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та необхідність прийняття рішення про видачу обмежувального припису. Оцінюючи встановленні судом обставини, суд приходить до переконання, що заявник не подав доказів та не виклав обставини, що [PERSON] у 2019 році вчиняв насильство відносно заявника чи їх сина [PERSON] , або продовжує вчиняти насильство відносно них. При цьому суд зазначає, що викладені у заяві посилання на пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та долучені до матеріалів заяви письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , які отримані адвокатом Парубій І.М. 05.11.2019 р. щодо суд не бере до уваги, оскільки вказані цим особами обставини не були підтверджені особистими поясненнями свідків в судовому засіданні та не підтверджені іншими допустимими доказами. За таких обставин, суд, зіставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси їх сина, суд приходить до переконання, що не є достатніми аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя [PERSON] , а тому слід відмовити у видачі обмежувального заходу. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed