Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Заявник [PERSON]звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що заявник народився [INFO] року в смт. Муровані-Курилівці Вінницької області, про що був зроблений відповідний актовий запис за №98. Батьки заявника [PERSON], українець та [PERSON], полька, вступили в шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про шлюб зроблено відповідний запис та видана посвідка про шлюб №21. Однак, в даній посвідці помилково вказано ім'я та по-батькові батька «[PERSON]», замість «[PERSON]», а також ім'я та по-батькові матері помилково вказане «[PERSON]» замість «[PERSON]». Державний архів Вінницької області повідомив, що у книзі актових записів про шлюб громадян по смт. Муровані-Курилівці Вінницької області за 1935 рік є актовий запис №21 про одруження такого змісту: «Наречений: [PERSON], 26р., українець, першим шлюбом; Наречена [PERSON] [PERSON], 19р., полька, першим шлюбом. Прізвище після шлюбу: [PERSON].» [INFO] року померла мати заявника - [PERSON] у віці 79 років, про у книзі реєстраці актів про смерть було зроблено запис №2108, а [INFO] року помер батько - [PERSON] у віці 91 рік, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №1668. Впродовж усіх років виховання в сім'ї заявника відбувалось згідно з польськими традиціями. Мати [PERSON] та усі її родичі хрещені як римо-католики, сповідують римо-католицьку віру, вся сім'я святкує польські свята. Крім того, в актовому записі про народження брата [PERSON] національність матері - [PERSON] зазначена як полька. В даний час заявник має бажання привести в порядок свої документи, відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини», у зв'язку із чим звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького МУЮ щодо внесення змін в актовому записі, однак йому було в цьому відмовлено, так як зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького МУЮ. Вказана відмова не дає можливості реалізувати йому свої права на вибір національності, передбачені Законом України «Про національні меншини в Україні». Оскільки в позасудовому порядку визнати неправильність запису в акті громадського стану є неможливим, тому заявник змушений звернутись до суду для вирішення цього питання. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали відповідно до викладених в заяві обставин, просили задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. На адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. В якості свідка в судовому засіданні було допитано [PERSON], яка повідомила суду, що заявник являється її батьком. Бабусю добре пам'ятає і знає, що вона була полькою. У їх родині дивились польське телебачення, молитви, казки завжди читались польською мовою. Разом із бабусею [PERSON] ходила в костел, вся родина притримується польських традицій. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду повідомив, що заявник його тесть. Зазначив, як тільки потрапив у родину дружини, вони всі разом їздили на батьківщину заявника, де свідок і познайомився із бабусею своєї дружини. Також повідомив, що в родині [PERSON] завжди святкували польські свята, підтримували польські традиції, часто розмовляли на польській мові. По теперішній час заявникдотримується польських традицій. Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Судом прийнято до уваги покази свідків, оскільки дані особи посилались на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно посвідки, виданої 02.08.1937 року відділом актів громадського стану, [PERSON] та [PERSON] вступили в шлюб, запис акту про шлюб №21. Із архівної довідки №07-3572/7 від 07.102016 року, виданої державним архівом Вінницької області, вбачається, що [PERSON] - українець, а [PERSON] - полька. Прізвиша після шлюбу: [PERSON] ( а.с. 9). Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], в графі «батько» зазначено - [PERSON], в графі «національність» батька - українець, в графі «матір» зазначено - [PERSON], в графі «національність» матері - полька, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного кодексу України (а.с.7,8). Мати заявника [PERSON] померла [INFO] року, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.1997 року (а.с.11). [INFO] року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. (а.с.12). Відповідно до п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ст. 11 Закону України «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти приналежності [PERSON], [INFO], до польської національності, а також факти того, що [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. Встановлення даних фактів необхідно для реалізації права заявника на вибір національності та інших прав згідно Закону України «Про національні меншини в Україні», а також реалізації прав, зокрема, на пільги та гарантії, які надаються громадянам України польського походження згідно Закону «Про карту поляка», ухваленого 07.08.2007 року Сеймом Республіки Польща. Оскільки в іншому порядку встановити приналежність заявника до польської національності неможливо, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з метою захисту прав заявника. Судові витрати залишити за заявником, відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved