Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту набуття нею права власності на ? частину житлового будинку з господарськими надвірними спорудами, загальною площею 67,05 кв.м., житловою площею 49,84 кв.м., розташовану по [ADDRESS], за набувальною давністю. В обгрунтування заяви зазначила, що наприкінці грудня 2002 року між [PERSON] та нею відбулась домовленість, що [PERSON] дуже поспішає з переїздом до іншого місця проживання, а тому вона має знайти покупця на ? частину будинку [ADDRESS], яку [PERSON] успадкувала за заповітом після смерті [PERSON]. Однак в лютому 2003 року, у визначений за домовленістю термін, [PERSON] не приїхала до м. Новоград-Волинський, договір купівлі-продажу будинку не був укладений, а вона в свою чергу вселилась до ? частини [ADDRESS] (відповідно до рішень Новоград-Волинської міської ради перейменовано на [ADDRESS]), в якому проживала, користувалась їм, здійснювала обслуговування і ремонт, сплачувала обов'язкові платежі, що має місце і по сьогоднішній день. При цьому [PERSON] до цього часу жодного разу з нею не спілкувалась та не з'являлась за адресою місця знаходження вказаного будинку. Заявник та її представник у судове засідання не з'явились. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області до суду не з'явилась. Надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.1985 року за реєстром № 5028 [PERSON] стала власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] (а.с.7,8). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Спадкоємцем за заповітом на майно померлої є [PERSON], яка прийняла спадщину та подала відповідну заяву від 10.06.2002 р. за реєстром № 574 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.9,11). Однак у грудні 2002 року [PERSON] виїхала на інше місце проживання, а заявниця [PERSON] вселилась до ? частини [ADDRESS] (відповідно до рішень Новоград-Волинської міської ради перейменовано на [ADDRESS]), в якому проживала, користувалась їм, здійснювала обслуговування і ремонт, сплачувала обов'язкові платежі, що має місце і по сьогоднішній день (а.с.12,13). При цьому [PERSON] до цього часу жодного разу з нею не спілкувалась та не з'являлась за адресою місця знаходження вказаного будинку Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності чим Кодексом. Право вимоги про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце з 01 січня 2011 року. Відповідно до роз'яснень викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити і такі факти, якщо згідно із законом породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно роз'яснень Верховного суду України, викладених 21.11.2013 року в Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, а саме: «Аналізуючи норми чинного законодавства вбачається, що розгляд таких справ за відсутності відповідача і спору може бути здійснено в окремому провадженні». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце добросовісне, відкрите та безперервне володіння заявницею нерухомим майном більше десяти років, а тому вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 256 ЦПК України, 344 ЦК України, суд -

Outcome: approved