Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] та заборонити [PERSON] протягом шести місяців у будь-який спосіб контактувати та наближатись на відстань не менше 100 метрів до дружини [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] та їх місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] протягом шести місяців залишити місце проживання і заборонити вхід до місця перебування дружини [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] та їх місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми та чоловіком [PERSON] , з яким перебуває у шлюбі з 30 вересня 2006 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Впродовж тривалого часу [PERSON] чинить психологічне та фізичне насильство у сім`ї. Заявник неодноразово зверталася в Галицький ВП ГУНП у Львівській області з приводу вчинення домашнього насильства, яке проявлялось і продовжує проявлятись у словесних образах, кривдах, погрозах, приниженні, залякуванні. Ці обставини викликають у останньої побоювання за свою безпеку і безпеку дітей. Спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе і дітей і завдали шкоди психічному здоров`ю. Крім того, [PERSON] вчиняє фізичне насильство, яке проявляється у нанесення побоїв і заподіянні тілесних ушкоджень. Галицьким ВП ГУНП у Львівській області проводиться перевірка на підставі заяви [PERSON] . З відповіді від 29.10.2020 р. Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області вбачається, що звернення від 05.03.2020 р. внесені в реєстр досудових розслідувань від 05.03.2020 р. за ч.1 ст.125 КК України. По зверненню від 10.09.2020 р. проводиться перевірка. 11.09.2020р. заявниця зверталась з заявою до Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області з приводу нанесення тілесних ушкоджень і вчинення насильства в сім`ї. Відповідно до витягу з ЄРДР від 05.03.2020 р. та 02.10.2020 р. [PERSON] перебуваючи за адресою [ADDRESS] наніс [PERSON] тілесні ушкодження. Відносно нього було складено термінові заборонні приписи, із застосуванням примусового заходу у вигляді «Заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, залишити місце проживання, заборона на вхід та перебування у місці проживання постраждалих осіб терміном на 5 та 3-є діб» [PERSON] надалі продовжує чинити фізичне і психологічне насильство у сім`ї та продовжує проживати у даній квартирі. Не зважаючи на заборонні приписи та вжиті поліцією заходи, які не мали і не мають жодного впливу, неправомірна поведінка [PERSON] не припиняється. Усі ці обставини, свідчать про схильність [PERSON] до насильницьких дій відносно заявниці та її дітей і вказують на вірогідності продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його дій. Ухвалою суду від 01.12.2020 року відкрито провадження по справі. 08.12.2020 року представником заінтересованої особи [PERSON] подано заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в якому просили відмовити у задоволенні заяви [PERSON] 09.12.2020 року представником заявника подано відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що повністю підтримує заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису. У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали з підстав, що викладені у такій. Пояснили, що побиття та психологічне насильство відбувалися за місцем проживання сторін. Просили суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви [PERSON] . Пояснили, що описані заявником факти та надані нею докази є безпідставними. Підтвердили факт написання [PERSON] заяви про вчинення кримінального правопорушення відносно [PERSON] . Проте останньому не оголошено підозру, матеріали не скеровані до суду. У витязі з кримінального провадження №12020140050001023 вбачається, що провадження по справі закрито. Враховуючи вищевикладене, вважають, що заявницею не доведені факти домашнього насильства у вигляді психологічного або фізичного насильства з боку [PERSON] як у відношенні до заявниці, так і до їх спільних дітей. Просять відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . Представник Органу опіки та піклування, [PERSON] , в судовому засіданні просила задовольнити заяву [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] було здійснено повідомлення про вчинення [PERSON] домашнього насильства. Після чого проводились бесіди з [PERSON] . Додатково повідомила, що дана сім`я не перебуває на обліку. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що [PERSON] являється його сином. [PERSON] невістка. В 2006 році вони одружились. На той час [PERSON] був співвласником будівельної фірми, працював та забезпечував сім`ю. Разом з дружиною надали житло дітям. Через корисливість заявниці почались проблеми у сім`ї. Діти заявниці розвинуті та грамотні, добре навчаються школі. [PERSON] шантажує [PERSON] . Останній на дітей впливає добре. Заявниця налаштовує дітей проти свого батька. Насильства [PERSON] не здійснює по відношенню до дружини та дітей. Єдина корисна мета заявниці заволодіти квартирою. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30 вересня 2006 року. В шлюбі народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки Львівського комунального підприємства «Старий Львів» № 4962 від 26.11.2020 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Як видно з наданих суду матеріалів, заявник [PERSON] з приводу протиправних дій [PERSON] відносно неї, неодноразово зверталася до Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Відповідно до листа №332Аз/37/01-20 від 29.10.2020 року Галицький ВП ГУНП у Львівській області повідомив [PERSON] про те, що під час розгляду матеріалів дільничний офіцер поліції, виявивши ознаки кримінального проступку, скерував їх для внесення відомостей в єдиний реєстр досудових розслідувань в сектор дізнання Галицького відділу поліції. В результаті чого дані матеріали були внесенні дізнавачем-інспектором сектору Галицького ВП є єдиний реєстр досудових розслідувань за №12020145050000553 від 02.10.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Згідно витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020145050000553 та №12020140050001023 [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] наносив [PERSON] тілесні ушкодження . Згідно протоколів від 05.03.2020 року та 10.09.2020 року відносно [PERSON] було складено термінові заборонні приписи із застосуванням примусового заходу у вигляді «заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, залишити місце проживання, заборона на вхід та перебування у місці проживання постраждалих осіб терміном на 5 та 3-є діб». Відповідно до висновків протоколів дослідження №2310/02 та 2310/01 у [PERSON] та [PERSON] присутні ознаки психологічної травми. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] є постраждалою особою від дій [PERSON] , які мають ознаки домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 вказаної статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи зібрані у справі докази, в ході судового розгляду доводи заявника щодо домашнього насильства відносно неї знайшли своє підтвердження. Тому, з метою запобігання та протидії насильству суд прийшов до висновку про необхідність видачі стосовно [PERSON] обмежувального припису з визначенням заходу тимчасового обмеження його прав, передбаченого пунктом 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, судом не виявлено доказів будь-якого насильства відносно дітей. Протоколи дослідження не є достатніми та допустимими доказами насильства. Суд не вбачає правових підстав обмежувати батька спілкуватись з дітьми. Крім того, заявниця не обґрунтувала необхідність застосувати обмежувальний припис на 6 місяців. Суд вважає, що при встановлених обставинах справи достатньо встановити обмежувальний припис на два місяці. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та

Outcome: partial