Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Заявник Горохівський психоневрологічний інтернат звернувся в суд із заявою про визнання недієздатним [PERSON], заінтересована особа - Орган опіки та піклування Горохівська міська рада Горохівського району Волинської області. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] проживає в Горохівському психоневрологічному інтернаті і знаходиться на повному державному утриманні. В результаті хронічного стійкого психічного розладу він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому просить визнати його недієздатним. Представник заявника, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак скерувала до суду письмове клопотання в якому заявлені вимоги підтримала повністю із наведених в заяві підстав, просила її задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області, в судове засідання не з'явився, однак в заяві до суду не заперечувала щодо задоволення заяви. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], зарахований у списки підопічних Горохівського психоневрологічного інтернату і знаходиться на повному державному утриманні з 26 травня 2015 року відповідно до наказу №103 від 25 травня 2015 року. Згідно з довідкою Горохівського психоневрологічного інтернату №214/01/2-17 від 31 липня 2017 року, [PERSON] дійсно хворіє з 2000 року. Діагноз: органічний галюциноз. З висновку судово-психіатричного експерта №55 від 02 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] в даний час страждає на психічний розлад у вигляді органічного галюцинозу травматичного ґенезу в ст. декомпенсації, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 року (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.11.1974 року, від 24.04.1981 року, від 30.03.1984 року, від 25.12.1992 року і від 25.05.1998 року) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписки з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними установами. З огляду на вищенаведене суд, виходячи із досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Разом з тим, суд враховує положення ч.1 ст.66 ЦК України, згідно з якою якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved