Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням заходу тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] строком на 6 місяців. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є власником 2/5 частки квартири по [ADDRESS] . Між нею та заінтересованою особою склались неприязні стосунки через те, що [PERSON] упродовж тривалого часу вчиняє стосовно неї психологічне, фізичне та економічне насильство, шляхом систематичних принижень намагається зробити її життя у власному житлі нестерпним. Кілька років поспіль [PERSON] чинить стосовно неї психологічне насильство, що виявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосовуванні сили, чиненні перешкод у користуванні житлом. Вона постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані, їй страшно перебувати вдома, вона боїться за своє життя та здоров`я, оскільки неодноразово вона зверталася в правоохоронні органи за захистом. Фізичне насильство відображається в тому, що [PERSON] неодноразово застосовує до неї силу, погрожує. Психологічне насильство полягає в тому, що [PERSON] при щоденному спілкуванні із нею веде себе агресивно, виражається нецензурною лайкою в її сторону, погрожує розправою, безпідставно обмежує її у користуванні власним майном, зокрема закриває на ключ і не дає їй можливості користуватись кімнатою, телевізором, меблями, речами домашнього вжитку. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, про що свідчать постанови суду у справах: №607/1688/16-п, №607/12292/17, №607/14792/19, №607/6046/19 та стосовно нього видавався обмежувальний припис у справі №607/17680/19. Станом на сьогоднішній день видача обмежувального припису стосовно [PERSON] не принесла очікуваних результатів, оскільки останній і надалі вчиняє відносно неї домашнє насильство. Тому, враховуючи наведені обставини просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 23 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] заяву підтримали з підстав викладених у ній. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВКР 208859 від 08.08.2008 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А., належить на праві спільної часткової власності 1/5 частки квартири [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності по 1/5 частки квартири [ADDRESS] кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 січня 2001 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації. В даній квартирі зареєстровані заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] котрий є співвласником квартири, що стверджується довідкою ПП «Наш дім» від 11 липня 2019 року за № 4168. З відповідей Головного управління Національної поліції в Тернопільській області вбачається, що [PERSON] в період з 2014 по 2019 рік зверталася до правоохоронних органів за фактом вчиненого насильства зі сторони [PERSON] щодо неї, за результатом розгляду яких з останнім неодноразово проводились профілактичні бесіди виховного характеру та було складено адміністративні матеріали за ст.173-2 КУпАП. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2\~КупАП (вчинення домашнього насильства) відносно своєї матері [PERSON] , що стверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/16946/19 від 17.07.2019 року; справі №607/1688/16-п від 19.02.2016 року. 21 травня 2020 року поліцейським роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Пеленюк П.А. винесено терміновий заборонний припис серії АА №134677 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно постраждалої особи [PERSON] та заборонено йому на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 7 діб з 22 год. 25 хв. 21 травня 2020 року по 22 год. 25 хв. 28 травня 2020 року. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року заборонено [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] строком на 2 місяців. У вказаній постанові апеляційним судом встановлено, що [PERSON] здійснює щодо своєї матері [PERSON] психологічний та моральний тиск, що проявляється у систематичних приниженнях, нецензурній лайці, постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні сили, погрозах ножем, чиненні перешкод у користуванні кімнатою, телевізором, меблями, речами домашнього вжитку та житлом, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї матері [PERSON] та є ризики продовження вчинення його в майбутньому. Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. За пунктом дев`ятим частини першої ст.\~1\~цього ж\~Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~будучи особою\~похилого віку\~систематично потерпає\~від насильства,\~яке вчиняє\~відносно неї\~її син\~ [PERSON] \~та має\~свій вияв\~у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні сили, погрозах ножем, чиненні перешкод у користуванні кімнатою, телевізором, меблями, речами домашнього вжитку та житлом. Тому суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої матері, вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , строком на два місяці, виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи похилого віку. На підставі наведеного,

Outcome: partial