Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт смерті гр. України [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк. Посилається в заяві на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Причиною смерті є: COVID-19. Після смерті матері заявник звернулась до Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою реєстрації смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , однак їй було відмовлено у реєстрації смерті, оскільки аналіз документів, які ним представлені, свідчить, що для проведення державної реєстрації пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник зазначає, у зв`язку з тим, що органом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , вона змушена звернутися до суду з даною заявою, так як встановлення факту смерті матері - [PERSON] , необхідно заявнику для державної реєстрації смерті останньої, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась. 29.11.2021 р. до суду від заявника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на території Донецької області є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернулась до суду. Судом встановлено, що [INFO] на тимчасово окупованій території Донецької області в м. Донецьк померла гр. України [PERSON] , [INFO] , що підтверджується документами невстановленого законом зразка - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.11.2021 р. Куйбишевським відділом записів актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки та довідкою про причину смерті (до форми № 106/у №634), виданою 06.11.2021 р. Заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої гр. України [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується: даними свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») серії [NUMBER] , виданого відділом записів актів громадянського стану Куйбишевського району у м. Донецьку Донецької області від 12.10.1982 року, в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON] ; даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] згідно якого в зв`язку з реєстрацією шлюбу заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України №1275 від 02 грудня 2015 року, м. Донецьк (Донецька міська рада) віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Встановлення факту смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки надає їй право для проведення державної реєстрації смерті її матері на території України, яка контролюється державними органами, і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку. Згідно з п.3.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5, судове рішення є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника в державних органах запису актів цивільного стану. З огляду на викладене та враховуючи те, що заявником обґрунтовано свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки вона є обґрунтованою, та такою, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved