Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про зниження шлюбного віку та надання права на шлюб, в якій вказала, що в січні 2018 року познайомилися з [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день вони проживають разом однією сім`єю, фінансовими коштами забезпечує майбутній чоловік та допомагають батьки спільно. В червні 2019 року вони звернулися таких обставин звернулись до органів РАЦС з заявою про реєстрацію шлюбу, однак у подачі заяви їм було відмовлено на тій підставі, що [PERSON] не досягла шлюбного віку. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та підтримала вимоги викладені у заяві. Заінтересована особа - [PERSON] до судового розгляду справи надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимог просила задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] до судового розгляду справи надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти вступу у шлюб з [PERSON] не заперечує. Представник заінтересованої особи - Мар`їнського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового розгляду справи надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з паспорта № [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що мати неповнолітньої не заперечує проти укладення шлюбу, однак [PERSON] не досягла шлюбного віку, встановленого законом. Загальна декларація прав людини у ч.1 ст.16 проголосила право чоловіка і жінки, які досягли повноліття, одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права за чоловіками та жінками, які досягли шлюбного віку, визнається право на одруження і право засновувати сім`ю. Право на шлюб чоловіка і жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у ст.12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Згідно зі ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Досягнення шлюбного віку є юридичним фактом, який породжує у особи право на шлюб. Однак це право може бути реалізоване лише при волевиявленні двох осіб - жінки та чоловіка. Таким чином, у випадках, встановлених законом, здатність мати окремі сімейні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. З досягненням певного віку, а саме шлюбного віку, закон і пов`язує виникнення у фізичної особи права на шлюб. Право особи на шлюб може виникати на підставі: а) закону; б) рішення суду. В силу прямого припису закону право на шлюб виникає для чоловіків та жінок у вісімнадцять років, а за рішенням суду таке право може бути надане особі, яка досягла шістнадцяти років. Згідно зі ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як підкреслено постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п. 2), до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Неповнолітня особа, відносно якої судом прийняте рішення про зниження шлюбного віку, має право не скористатись наданим їй правом та у будь-який момент до реєстрації шлюбу відмовитись від його реєстрації. Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Неповнолітня [PERSON] не перебувають у шлюбі з іншою особою та вони не є особами, які не можуть перебувати у шлюбі між собою, тому у них немає перешкод для укладення шлюбу, встановлених ст.26 СК України. У зв`язку з тим, що ними досягнуто взаємної згоди щодо вступу у шлюб, рішення щодо цього є добровільним, з метою забезпечення стабільності відносин між ними, суд приходить до висновку, що надання судом права на шлюб неповнолітній [PERSON] відповідатиме її інтересам. Щодо вимог заяви про зниження шлюбного віку, суд зазначає, що сімейне законодавство України передбачає можливість надання особі, яка не досягла шлюбного віку, права на шлюб, а не зниження шлюбного віку, тому в цій частині заяви суд вважає за необхідне відмовити. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial