Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Заявник звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з заявою, у якій, з урахуванням уточнених заявлених вимог, просить встановити факт, що він станом на 24.08.1991р. постійно та безперервно проживав на території України до теперішнього часу. [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. У судових дебатах участі не брав. Представник заявника, [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Заінтересовані особи у судове засідання явку своїх представників не забезпечили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. [PERSON] відповідно до довідки від 03.11.2016р. № [NUMBER] є внутрішньо переміщеною особою (а.с.5). Відповідно до посвідчення серії АГ № 006189 заявнику з 07.06.2012р. призначено державну соціальну допомогу, як інваліду ІІ групи (а.с.7). Звертаючись до суду з заявою про вставнолення факту проживання на території України [PERSON] посилається на те, що під час переїзду з тимчасово окупованої території ним було втрачено паспорт громадянина України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі Порядок), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року. Заявник звернувся до Чечелівського РВ у м. Дніпро ГУ ДМС України у Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорта замість утраченого, водночас проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с.4). Таким чином, встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання громадянства країни. Відповідно до п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно з п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до інформації, наданої державною установою «Коростенська виправна колонія ( № 71)» [PERSON], 04.08.1957р.н., був засуджений 23.01.1986р. народним судом Київського району м. Донецька до 6 років позбавлення волі та відбував покарання в установі з 04.11.1986р. Звільнений 03.10.1991р. по відбутті покарання. Вибув за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги доведений факт проживання заявника на території України станом на 24.08.1991р., а також те, що від встановлення факту постійного проживання на території України залежить виникнення, зміна або припинення правСагуленка С.А., суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved