Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить : встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - акту про нещасний випадок за №80/6, складеного 25 грудня 1996 року за формою Н-1 затвердженого 27 грудня 1996 року підприємством Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь». В обґрунтування заяви наводить наступне. 27 грудня 1996 року підприємством Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», власником якого на той момент було міністерство промисловості України, було затверджено акт №80/6, складений 25 грудня 1996 року за формою Н-1 про нещасний випадок, що стався з ним 24 грудня 1996 року під час виконання професійних обов'язків, який згідно з пунктом 3.1 «Порядку для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати» подається до робочого органу дирекції Фонду соціального страхування. 10 лютого 2016 року він отримав від відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі повідомлення за №01/444 про те, що при огляді в наданому вищевказаному акті виявлена помилка, а саме прізвище вказане (Егоров), що не відповідає його, заявника, паспортним даним (Єгоров). На підставі викладеного вищевказана установа позбавлена права прийняти акт для розгляду питання про призначення відповідних страхових виплат. Для усунення в акті вказаної помилки звернувся до підприємства, на якому трапився нещасний випадок і відповідно складено даний акт, але також отримав письмову відмову з посиланням на те, що для перевірки підприємством правильності написання його прізвища в акті №№80/6, повинен надати завірену копію документу, що засвідчував його особу, станом на момент нещасного випадку, тобто до отримання нового паспорту при його заміні. Виходячи з того, що надати таку копію не може, було порекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення даного юридичного факту. Враховуючи вищевикладені обставини, змушений звернутися до суду з проханням встановити в судовому порядку факт належності йому вказаного вище акту для того, щоб отримати право на призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в зв'язку з нещасним випадком, що трапився з ним на підприємстві. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав повністю, підтвердивши її зміст. Представник заінтересованої особи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі за текстом «ПАТ»)пояснив, що акт складався відносно заявника. Представник заінтересованої особи відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі (далі за текстом «Фонд») у судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви. При цьому пояснила, що доказів того, що зазначений акт складений на іншу особу не має, зі змістом листа (а.с.5) згодна. Наполягає, що [PERSON] повинен був звернутися до суду з позовом, а тому суд повинен закрити провадження по справі, так як вбачається спір про право. Відповідно до письмових заперечень, наданих представником Фонду (а.с.18-19), [PERSON] відмовлено в прийнятті документів, так як зазначене в акті прізвище «Егоров» не відповідає паспортним даним [PERSON] Зазначає, що відповідно до п. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду. Просить відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази акт (а.с.3-4), повідомлення від Фонду (а.с.5, 8), повідомлення від ПАТ (а.с.6,7), виписка з огляду МСЕК (а.с.9), виписка з протоколу (а.с.10), паспорт заявника (а.с.20). Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджений у судовому засіданні акт(а.с.3) належним доказом, так як цей докази містить інформацію щодо предмета доказування, а саме наявність правовстановлюючого документу. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: повідомлення (а.с.5, 8 ) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про виявлення Фондом помилки у написанні прізвища заявника в наданому ним Фонду акті. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: повідомлення (а.с.6, 7 ) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про відсутність можливості у ПАТ виправити помилку у написанні прізвища заявника в акті. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: виписку та паспорт (а.с.9, 20 ) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про правильне написання прізвища заявника. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджену у судовому засіданні виписку (а.с.10) неналежним доказом, так як цей доказ складений російською мовою, що виключає його врахування при визначені правильного написання прізвища заявника. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Суд вважає досліджені у судовому засіданні докази достовірними. У судовому засіданні на підставі пояснень заявника, пояснень представників заінтересованих осіб та письмових доказів, які визнані допустимими, належним та достовірними встановлено наступне. 27 грудня 1996 року підприємством Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» було затверджено акт №80/6, складений 25 грудня 1996 року за формою Н-1 про нещасний випадок, що стався 24 грудня 1996 року під час виконання професійних обов'язків, який згідно з пунктом 3.1 «Порядку для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати» подається до робочого органу дирекції Фонду соціального страхування. При цьому в акті було зазначено, що потерпілим є «Егоров Сергій Миколайович». 2 лютого 2016 року заявник подав до Фонду, поряд з іншими документами, вказаний акт для розгляду справи про страхові виплати. 10 лютого 2016 року Фонд повідомив [PERSON], що в акті форми Н-1 №80/6 від 25.12.1996 про нещасний випадок, що стався з ним 24.12.1996 на КДГМК «Криворіжсталь», є помилка, а саме прізвище, вказане в акті (Егоров) не відповідає паспортним даним (Єгоров). У своїй відповіді Фонд зазначив, що у звязку з даною помилкою не має права прийняти акт за формою Н-1 №80/6 від 25.12.1996 для розгляду питання про страхові виплати та порадив [PERSON] звернутись до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення або до підприємства з заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку. Таким чином, Фонд, яке це беззаперечно вбачається із змісту повідомлення, не мав сумнівів в тому, що цей акт складений відносно [PERSON] Фонд, яке це беззаперечно вбачається із змісту повідомлення, був впевнений, що в акті при написанні прізвища допущена саме помилка. 15 лютого 2016 року заявник звернувся до ПАТ, який 11 березня 2016 року повідомив заявнику, що в акті про нещасний випадок за формою Н-1 від 25.12.1996 №80/6 прізвище українською мовою вказане як «Егоров», в той час як в ксерокопії паспорту, виданому 29.10.2001 року, написання прізвища українською мовою вказане як «Єгоров». Також ПАТ зазначив, що при оформленні акту використовувалася інформація, що знаходилась у відділах організації праці, в тому числі й по написанню прізвища. Згідно повідомлення для перевірки достовірності написання прізвища в акті №80/6 заявнику рекомендовано надати завірену копію документу, що засвідчує його особу, станом на момент нещасного випадку, тобто до отримання нового паспорта при його заміні, а неможливості надати таку завірену копію документу - звернутись з позовною заявою до суду про встановлення факту. Вислухавши заявника представників заінтересованих осіб, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України «Окреме провадження». Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи, зокрема про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для створення умов здійснення нею майнових прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні встановлено, що зазначене в акті, який створює умови для отримання заявником страхової суми, прізвище заявника «Егоров» не збігається з його прізвищем «Єгоров», яке зазначене у паспорті. Як це вбачається з повідомлень (а.с.5-8), пояснень представника ПАТ, зазначений акт складений саме відносно заявника. Заперечення, надані усно у судовому засіданні представником Фонду про те, що заявник повинен був звернутися до суду з позовом не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 15, 234, 235, 256 ЦПК України, сукупністю яких встановлено, що заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів розглядаються не в порядку позовного провадження, в порядку окремого провадження. Поради [PERSON], які містяться в повідомленнях Фонду та ПАТ про те, що [PERSON] належить звернутися до суду з позовом, не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 15, 234, 235, 256 ЦПК України, сукупністю яких встановлено, що заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів розглядаються не в порядку позовного провадження, в порядку окремого провадження. Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття справи з підстав, передбачених ст. 235 ч.5 ЦПК України, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Суд приходить до переконання, що під час розгляду даної справи не виникло спору про право, який розглядається в порядку позовного провадження. При цьому суд виходить з того, що будь-яких реальних вимог, які мають розглядатися в порядку позовного провадження, [PERSON] не заявлено. Так, [PERSON] лише просить встановити факт належності йому акту, і ці вимоги повинні вочевидь розглядатися саме відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Дії ж Фонду з відмови прийняти цей документ, призначити виплати, [PERSON] не заявлені. Та обставина, що [PERSON] в майбутньому може оскаржити дії Фонду з виплати страхових сум є суто теоретичною, надуманою, примарною, а тому на даний час не може бути взята судом до уваги. Тому думка Фонду викладена у письмових запереченнях про необхідність закриття провадження у справі з начебто наявності спору про право, є, на переконання суду, необґрунтованою, такою що суперечить характеру заявлених [PERSON] вимог. Таким чином, реальних підстав для закриття провадження по справі, не існує. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Тому суд не бере до уваги письмові та усні заперечення представника Фонду, як такі, що за своїм змістом не стосуються предмета доказування по даній справі.

Outcome: approved