Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд встановити факт реєстрації народження [PERSON] ; встановити факт прийняття заявником спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] , актовий запис №3555. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] народилася [INFO] у селищі Ким міста Ісфара республіки Таджикистан. Запис про її народження був зроблений органами РАГСу. В зв`язку із тим, що свідоцтво про народження прийшло у непридатний стан, документи про народження були втрачені. Звернення до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові не дало позитивного результату, в зв`язку із ненадходженням актового запису про народження [PERSON] і відновити актовий запис про її народження неможливо. Встановлення факту реєстрації народження необхідно заявнику для одержання свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву, просила її задовольнити в повному обсязі. Представник Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові надав заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в ї сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження). Крім того, зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявник просить суд встановити факт реєстрації її народження. При цьому, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має на руках оригінал свідоцтва про народження, який був оглянутий судом, і з якого вбачається, що [PERSON] (дівоче прізвище) [PERSON] народилася [INFO] , проте при написанні дати народження останньої у цифровому виразі в свідоцтві зазначено - 19 вересня 1962 року. Таким чином, факт реєстрації саме народження заявника не підлягає встановленню, оскільки ніким не оспорюється. При цьому, заявник не надала суду доказів, що вона зверталася до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію її народження, або відновлення актового запису про її народження та внесення в актовий запис виправлень, проте отримала відмову. Матеріали справи містять лише відповідь Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові на ім`я [PERSON] про закриття її справи за № 341/15.2-05.06-10 від 20.12.1985 року щодо внесення виправлень до актового запису про шлюб № 14 від 28.03.1985 року; до актового запису про народження № 416 від 26.08.1994 року; до актового запису про розірвання шлюбу № 577 від 24.10.1995 року (а.с. 7). Щодо вимоги про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Згідно роз`яснень, викладених в п.п.1,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п. 23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що заявник у встановленому законом порядку зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено нотаріусом у здійсненні нотаріальної дії. У судовому засіданні сама [PERSON] підтвердила, що до нотаріуса зверталася в усній формі, де їй просто пояснили про необхідність виправлення помилок у документах, спадкової справи після смерті її матері заведено не було. У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту реєстрації народження [PERSON] ; встановлення факту прийняття заявником спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] .

Outcome: dismissed