Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду з заявою в якій згідно уточнень від 19.08.2013 року вказав, що 19 березня 2013 року померла його мати, [PERSON], яка проживала в [INFO]. Однак документи, що підтверджують родинні відносини заявника та [PERSON], містять помилки. Зокрема, в свідоцтві про смерть імя матері заявника записане як «Киріакія», прізвище «Болгарова». В свідоцтві про шлюб батьків імя матері записане як «Лукерія» та виправлено на «Киріакія», а в свідоцтві про народження заявника імя матері записане як «Лукерія», а прізвище «Булгарова». Вставлення факту родинних відносин заявнику необхідне для оформлення спадщини після смерті матері та враховуючи, що вказаний факт можливо встановити лише в судовому порядку, заявник просив суд встановить юридичний факт, відповідно до якого [PERSON] доводиться йому матірю. Після відкриття провадження у справі заявником було надано заяву відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, Г.М. Пархоменко, в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його присутності. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності заявника та представника заінтересованої особи, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно паспорту громадянина України серії КЕ № 575404, виданого 24 лютого 1997 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявник є «[PERSON], [INFO]». Як зазначено в свідоцтві про одруження серії ІІ-АБ № 175895, виданого повторно 19 лютого 1971 року Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, актовий запис № 8, після реєстрації 15.10.1940 року шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON] /Киріакії/ Христофорівни, [INFO], дружині присвоєне прізвище «Болгарова». При цьому імя [PERSON] виправлене на Киріакія, та відповідне виправлення застережене підписом завідуючого р/б ЗАГС та засвідчено печаткою. В свідоцтві про народження серії ЯТ № 665386, виданого повторно 25 жовтня 1993 року Кілійським райбюро ЗАГС, актовий запис № 98, батьками [PERSON], [INFO], що народився в с. Новоселівка, записано [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 332515, виданому 20 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 162, [PERSON] померла 19 березня 2013 року в с. Новоселівка, Кілійського району, Одеської області. Відповідно до довідки, виданої 03.12.2013 року Новоселівською сільською радою Кілійського району Одеської області за № 601, [PERSON], [INFO], яка померла 19 березня 2013 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], з 1942 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою постійно проживав [PERSON], [INFO], син. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення віднесено до компетенції суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що без встановлення відповідного юридичного факту заявник не має можливості оформити спадщину, як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України, задовольняє заяву.

Outcome: approved