Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , померлій [INFO] в с.Кадубівці Заставівнського району Чернівецької області державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.08.1999 року. Посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,31 га, що розташована на території Кадубовецької сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.08.1999 року. Вказану спадщину заявник прийняла та має намір оформити за заповітом. У зв`язку із вказаним, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася до нотаріуса, однак отримати свідоцтво не змогла через помилку у правовстановлюючому документі. Перешкодою у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] є те, що в державному акті на право власності на згадану земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.08.1999 року ім`я спадкодавця [PERSON] зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть ім`я останньої зазначено як « [PERSON] ». В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти вимог заявника не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи заявника, врахувавши заяву представника заінтересованої особи вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.09.23018 року (а.с. 11). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,31 га, що розташована на території Кадубовецької сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.08.1999 року. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON] , згідно заповіту заповіла заявнику (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини заявник [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки сільської ради №431 від 21.02.2019 року (а.с. 14). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася до нотаріуса, однак отримати свідоцтво не змогла через помилку у згаданому державному акті на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 28) та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 29) спадкодавець [PERSON] народилася [INFO] , її ім`я вказане як [PERSON] . 26.01.1957 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] свідоцтва про народження заявника (а.с. 18) вбачається, що ім`я її матері « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.09.23018 року її ім`я « [PERSON] » (а.с. 11). З довідки сільської ради №432 від 21.02.2019 року (а.с. 26) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та сама особа (а.с. 26). З рішення, архівного витягу та довідки (а.с. 22-24) вбачається. Що спірний державний акт був виданий на ім`я [PERSON] . З відповіді на адвокатський запит (а.с. 25) вбачається, що в досудовому порядку заявник зверталася в Заставнівський відділ Держгеокадастру з метою виправлення в спірному державному акті на право власності на земельну ділянку імені померлої [PERSON] , однак їй було відмовлено. Таким чином документально підтверджено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] року це одна й та сама особа, за вказаних обставин суд приходить до висновку, що факт належності останній державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кадубовецькою сільською радою народних депутатів 10.08.1999 року знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без його встановлення заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved