Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №115066, оскільки вказане в даному державному акті її прізвище « [PERSON] » не відповідає дійсному її прізвищу - « [PERSON] », зазначеному в належних їй паспорті та інших документах. Встановлення даного факту необхідне заявнику з метою реалізації її прав, як власника земельної ділянки, щодо розпорядження нею. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлену нею вимогу повністю, прохала суд її задоволити, зазначивши, що неправильність запису в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії КР №115066 її прізвища, як « [PERSON] », створює перешкоди в розпорядженні належною їй земельною ділянкою. В судове засідання представник заінтересованої особи Устинівської селищної ради Кіровоградської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.32). Письмових пояснень щодо викладених в заяві [PERSON] обставин до суду не подав. Згідно письмової заяви прохав суд розглянути справу без його участі (а.с.36). Заслухавши пояснення заявника, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 05.10.2006 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області заявнику був виданий паспорт громадянина України (серія [NUMBER] ), в якому її прізвище, ім`я та по батькові записані як « [PERSON] », дата народження - « [INFO] », місце народження - «с.Мала Ганнівка Устинівського району Кіровоградської області», місце проживання «с.Ганно-Леонтовичеве Устинівського району» (а.с.4). 23.01.2009 року заявнику була видана картка платника податків із реєстраційним номером [NUMBER] . Прізвище, ім`я та по батькові заявника як фізичної особи-платника податків зазначені в картці як « [PERSON] » (а.с.4 зворот). Зі змісту трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 03.08.1982 року, вбачається зміна записів прізвища власника трудової книжки, виконаних на російській мові, спочатку з « [PERSON] » на « [PERSON] » та в подальшому на « [PERSON] » при незмінному зазначенні імені та по батькові власника трудової книжки, числа, місяця та року її народження - « [PERSON] , [INFO] » (а.с.19). Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ) заявник по справі народилась [INFO] в с.Мала Ганівка Бобринецького району Кіровоградської області та при народженні мала прізвище « [PERSON] » (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] ), в якому записи виконані російською мовою, 28.08.1982 року між гр-нами « [PERSON] » та « [PERSON] » було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». У відповідних графах вказаного свідоцтва містяться також записи: імені та по батькові гр-нки [PERSON] , як « [PERSON] », дати її народження - « [INFO] », місця народження - «село Малая Анновка Устиновского района Кировоградськой области» (а.с.34). Після проведення 25.06.1992 року державної реєстрації розірвання шлюбу з гр-ном [PERSON] заявнику було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.35). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] ), 24.12.1994 року між гр-нами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». У відповідних графах вказаного свідоцтва містяться записи: імені та по батькові гр-нки [PERSON] як « [PERSON] », дати її народження - « [INFO] », місця народження - «с.Мала Ганнівка Устинівського району Кіровоградської області» (а.с.6). Згідно Державного акту на право власності на землю серія КР №115066, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №8 від 14.09.2005 року щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.60 га, розташованої на території Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, прізвище, ім`я та по батькові громадянки, якій він виданий, вказано як « [PERSON] », а місцем її проживання зазначено «с.Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області (а.с.5). Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявлених нею вимог, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до положень п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація її прав, як власника земельної ділянки, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмовими доказами (ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту Державного акту на право власності на земельну ділянку, про встановлення факту належності якого заявник звернулась до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів (зокрема, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, трудової книжки, паспорта громадянина України), вбачається відмінність запису в Державному акті серії КР №115066, виданому на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 14 червня 2005 року за №373-р, прізвища заявника « [PERSON] » від її дійсного прізвища - « [PERSON] », зазначеного в раніше виданих у часі та належних їй документах (свідоцтві про укладення шлюбу (24.12.1994 року), трудовій книжці (03.08.1982 року)), при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до Державного акту, тим даним, які містяться в належних заявнику документах, зокрема, щодо її імені та по батькові, місця проживання, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаного вище Державного акту на право власності на земельну ділянку. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 1.60 га для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №115066, судом під час розгляду справи встановлено не було. При цьому судом також враховується, що можливість внесення виправлень до зазначеного вище Державного акта в частині зазначення прізвища заявника, як « [PERSON] », на даний час є неможливим, оскільки «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затверджена\~Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.2009 року №325, яка передбачала можливість у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок видачу за заявою землевласника (землекористувача) нового державного акту, з 15.10.2013 року втратила чинність, а тому питання, пов`язані з належністю державного акту на земельну ділянку підлягають вирішенню саме в судовому порядку. Крім того, судом приймається до уваги те, що норми ст.ст.15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, заявник [PERSON] наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, свідчать про наявність обмеження її права на розпорядження земельною ділянкою, як власника. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги [PERSON] та встановлення факту належності їй Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія КР №115066), що відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявником [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а.с.1). Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно роз`яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником [PERSON] судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved