Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] і він вважає, що є спадкоємцем четвертої черги після її смерті. Спадщину після її смерті заявник прийняв. З 1968 року він проживав разом з [PERSON] до дня її смерті в одному будинку. Під час спільного проживання однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, набули у власність предмети домашнього вжитку та інше майно, мали спільний бюджет і разом вкладали кошти в будівництво та благоустрій помешкання, однак до органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу не звернулись. Через відсутність юридично засвідченого факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю заявник не може оформити спадщину після її смерті, тобто реалізувати свої спадкові права. Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду з даною заявою, у якій просить встановити факт його спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] , на протязі більше п`яти років, до дня смерті останньої: з 1968 року по [INFO] . Заявник та його представник в судовому засіданні заяву про встановлення факту підтримали. Заявник пояснив суду, що він проживав з [PERSON] однією сім`єю з 1968 року за адресою: [ADDRESS] . Потім на тому ж подвір`ї побудували будинок і стала адреса: вул [ADDRESS] . Заінтересована особа - представник Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Відповідно до надісланої на адресу суду заяви Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, сільська рада заяву [PERSON] підтримує, розгляд справи просить здійснювати без участі представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник є її дядьком. У нього була дружина [PERSON] . Вона з 1973-1976 року пам`ятає, що дядько та [PERSON] разом проживали в [ADDRESS] . Вона в цей час проживала з матір`ю по [ADDRESS] . Заявник та [PERSON] проживали разом до смерті останньої. За час спільного проживання вони побудували будинок. Дітей у них не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник є її сусідом, вона його знає з 5-6 років. Він проживав з [PERSON] з 1968 року до смерті останньої по [ADDRESS] , через три будинки від неї. Вони разом проживали у власному будинку, який побудували. Заслухавши заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.04.2006 виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 4), [INFO] померла [PERSON] . Згідно довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №100 від 24.05.2018 (а.с. 5), заявник [PERSON] дійсно проживав з співмешканкою [PERSON] Тодосіївною та її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 1968 року. З квітня 1973 року на цьому подвір`ї було відкрито ще один погосподарський номер - 27. Проживали всі за даним номером до смерті. Також відповідно до довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №104 від 07.04.2017 (а.с. 6), на момент смерті, [PERSON] дійсно проживала разом з [PERSON] . Згідно витягу з погосподарської книги № 9 за 1971-1974 роки Михайлівської сільської ради від 24.05.2018 (а.с. 7), заявник [PERSON] був головою домогосподарства, а [PERSON] була його співмешканкою. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 6 за 1967-1969 роки Михайлівської сільської ради від 24.05.2018 (особистий рахунок 535) (а.с. 8), головою домогосподарства була [PERSON] , 1916 року народження, в даному домогосподарстві проживала її дочка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] . На підставі довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 18 від 21.01.2020, судом встановлено, що заявник [PERSON] дійсно проживав з [PERSON] з 1968 року (згідно погосподарської книги № 6 особистий рахунок 535) по 2006 рік (згідно запису погосподарської книги №4 особистий рахунок № [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. З досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що заявник є спадкоємцем після смерті [PERSON] , однак юридично оформити спадщину за законом не має можливості. Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з [PERSON] на протязі більше п`яти років необхідно йому для реалізації своїх спадкових прав. Факт спільного проживання заявника з [PERSON] більше п`яти років в судовому засіданні підтверджено письмовими доказами, такими як довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 5, 6), витяги з погосподарських книг, що містять відомості про спільне проживання, а також показами свідків, які підтвердили факт спільного проживання даних осіб більше п`яти років. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 294 ч.7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved