Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту приналежності йому заповіту від 23.01.1996 року, складеного від імені [PERSON], який помер [INFO], на користь [PERSON]. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько, [PERSON], який попередньо, а саме 23.01.1996р. на випадок своєї смерті склав заповіт, згідно з яким належну йому на праві приватної власності частку квартири [ADDRESS] заповів заявнику. Останній, звернувшись в Третю Львівську державну нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримав відмову з тих підстав, що в заповіті невірно вказано по батькові спадкоємця - «[PERSON]», тоді як згідно паспортних даних він «[PERSON]». Така помилка знайшла своє відображення через те, що в його свідоцтві про народження, ім'я батька помилково вказано «[PERSON]», і він відповідно - «[PERSON]», хоча в паспорті батька, ім'я його звучить як «[PERSON]», і відповідно, в заповіті від 23.01.1996р., по батькові спадкоємця також вказано «[PERSON]». Така обставина створює йому перешкоди в оформлені спадкових прав, і з метою їх захисту, вимушений в судовому порядку встановити факт приналежності йому заповіту. В судовому засіданні представник заявника угоди про надання правової допомоги від 02.07.2014р. № 50 та ордеру на ведення справи серії ЛВ № 002349 - адвокат [PERSON] вимоги заяви підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, враховуючи зібрані по справі докази суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав. За правилами п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місце і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з копії заповіту від 23.01.1996р. (а.с.13), [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно з яким належну йому на праві приватної власності частку квартири [ADDRESS] заповів [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.6), [PERSON] помер [INFO] Ім'я батька заявника, в його паспорті (а.с.8) та в свідоцтві про шлюб (а.с.10) звучить як «[PERSON]», в той час як у свідоцтві про народження заявника (а.с.13), ім'я батька є «[PERSON]». Відповідно, по-батькові заявника «[PERSON]», що крім свідоцтва про народження, також відображено в його паспорті, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.7). Таким чином, слід вважати встановленим, що написання по-батькові спадкоємця у заповіті, є не що інше допущена граматична помилка, і в дійсності, такий заповіт належить [PERSON] - заявнику по справі. Враховуючи те, що така помилка створює перешкоди останньому в оформлені його спадкових прав, факт належності заповіту від 23.01.1996р. заявнику слід встановити в судовому порядку. На підставі наведеного та

Outcome: approved