Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою, у якій просив встановити факт смерті 30 листопада 2017 року за адресою: м. Донецьк, Будьонівський район, його матері [PERSON], яка народилася 29 травня 1935 року в м. Донецьку. Заява мотивована тим, що мати заявника померла на території, яка є тимчасово окупованою, а тому він позбавлений можливості зареєструвати факт смерті особи іншим чином. Заявник у відкрите судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заявника [PERSON], діючий на підставі угоди про надання правової допомоги адвокатом, у відкрите судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій областів судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Представник заінтересованої особи Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької областів судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до листа Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану актового запису про смерть [PERSON], [INFO], - не виявлено. Згідно свідоцтва про смерть виданого на тимчасово окупованій території, [PERSON], [INFO], померла 30 листопада 2017 року у м. Донецьку Будьонівського району, про що зроблений відповідний запис. Відповідно лікарського свідоцтва про смерть №355 від 01 грудня 2017 р., виданого установою, яка діє на тимчасово окупованій території, [PERSON] померла 30 листопада 2017 року, причина смерті: гострий інфаркт, гіпертонічна хвороба. Оцінюючи останній документ як доказ у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. ст.\~3, 8, 9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Застосовуючи зазначені міжнародні стандарти до цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність врахувати лікарське свідоцтво про смерть, видане медичною установою, що діє на тимчасово окупованій території Донецької області, як доказ, який у сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджує факт смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved