Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою та просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт реєстрації неповнолітньої [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], з 11.05.2006 року. Заява обґрунтовувалася тим, що заявник разом зі своєю сім'єю з 1998 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. У заявника [INFO] у м.Донецьку народилася дочка [PERSON] З часу свого народження та до моменту вимушеного переїзду на тимчасове проживання до м.Маріуполя [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з заявником за його адресою реєстрації: [ADDRESS]. У 2014 році заявник разом з сім'єю змушені були тимчасово переїхати на проживання до м.Маріуполя Донецької області, де з 01 липня 2014 року його разом з дочкою було поставлено на облік як внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS]. 03.11.2017 року [PERSON] було отримано паспорт громадянки України [NUMBER], виданий 03.11.2017 року. 01 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання № 02-121-2383. Згідно зі змістом даної заяви [PERSON] просила зареєструвати своє місце проживання за адресою: [ADDRESS], на що Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради було відмовлено, посилаючись на п.3 постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». У зв'язку з тимчасовою окупацією частини Донецької та Луганської областей зареєструвати місце проживання дочки на території відповідної адміністративної територіальної одиниці, а саме в [ADDRESS], неможливо. Наявність відмітки про реєстрацію місця проживання у м.Донецьку необхідно для отримання статусу внутрішньо переміщеної особи. На підставі викладеного заявник змушений звернутися до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву з клопотанням провести розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення вимог заявника. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька, [INFO] у Пролетарському районі м.Донецька народилася [PERSON], мати якої - [PERSON], батько - [PERSON] Згідно з поквартирною карткою винаймачем квартири [ADDRESS] у пролетарському районі м.Донецька на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 28.01.1999 року є [PERSON], [INFO], дата реєстрації - 21.03.1984 року, дружина [PERSON], [INFO], дата реєстрації - 21.06.1984 року, дочка ([PERSON], [INFO], дата реєстрації - 27.02.1991 року, син [PERSON], [INFO], дата реєстрації - 28.03.1995 року, дата виписки - 21.05.1997 року, син [PERSON], [INFO], дата реєстрації 16.12.1998 року. Відповідно до довідки, виданої 16.11.2017 року КП «Керуюча компанія Пролетарського району м.Донецька» вих.№10088, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 11.05.2006 року. Відповідно до картки фізичної особи платника податків ДПі у Пролетарському районі м.Донецька повідомляє, що [PERSON], [INFO], одержала ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно до витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 11.11.2017 року місце проживання [PERSON], [INFO], не зареєстровано. За даними з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23.10.2018 року №03-12-10732, [PERSON], [INFO] був тимчасово зареєстрований з 30.06.2015 року по 30.12.2015 року за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], була тимчасово зареєстрована з 30.06.2015 р. по 30.12.2015 р. за тією ж адресою. Інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] в Центральному, Кальміуському та Приморському районах міста Маріуполя відсутня. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до заяви 302-121-2383 від 01.10.2018 року [PERSON], [INFO], звернулася до Департаменту адміністративних послуг з проханням зареєструвати її за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із заяви, у реєстрації місця проживання відмовлено на підставі п.3 Постанови Кабінету міністрів України № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». Відповідно до п. З Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Згідно п. 9 вищевказаної Постанови, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішнь-опереміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи. У частині першій статті 4, частині першій статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання. Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 26.01.2015 року № [NUMBER], виданої управлінням соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради, заявник визнаний особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території, де він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в [ADDRESS]. Відповідно до відомостей, що містяться в вищезазначеній довідці, разом з ним переміщена та проживає за цією ж адресою його неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частин першої та другої статті 124 Конституції України, делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. З урахуванням внесених змін до Конституції України Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», вказане Рішення Конституційного Суду України не втратило свого значення у контексті права на доступ до суду. У Рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) вказано, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов'язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України, право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Згідно з частиною першою та пунктом п'ятим частини другої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Враховуючи викладене, а також те, що заявник переселився з території м.Донецька разом з дочкою [PERSON], що підтверджується зібраними у матеріалах справи доказами, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved