Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, та просить встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], з 1989 року до дня смерті останнього - по [INFO], тобто не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Заявниця в судове засідання не з'явилася, доручила представництво своїх інтересів с в суді адвокату [PERSON] Заінтересована особа - [PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно в установленому законом порядку, але в судове засідання не з'явилася, будь-яких пояснень не надала. Представники заінтересованих осіб - Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та виконкому Інгулецької районної у місті ради в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, надали клопотання про розгляд справи без участі представників. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради проти задоволення заявлених вимог не заперечує /а.с. 49, 51, 100-104/. Представник заявника - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, суду пояснила, що з березня 1989 року заявник [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. 21 червня 2006 року заявниця разом з [PERSON] та третіми особами - [PERSON], [PERSON], які є її донькою та онуком, приватизували зазначений будинок. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді частки домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], яка належала померлому на праві спільної сумісної власності. 01 березня 2018 року заявниця звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому спадкодавцю, але отримала відмову в його видачі, оскільки не надала документи, які підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства. Зазначила, що оскільки заявниця з 1989 року, тобто більш, як двадцять шість років, мешкала разом зі спадкодавцем, вона має право на прийняття після нього спадщини. Тому визнання факту постійного проживання з померлим [PERSON] надасть заявникові змогу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті останнього. Заповіти за життя спадкодавець не складав, інших спадкоємців не має. Представник заявника просить заявлені вимоги задовольнити. Допитана в якості свідка відповідно до ст.92 ЦПК України заінтересована особа - [PERSON] суду пояснила, що її мати - заявниця у справі [PERSON] мешкала без реєстрації шлюбу з [PERSON] до дня смерті останнього - [INFO]. Вони мали спільне господарство, померлий виховував її як свою доньку. Коли [PERSON] помер, вони його ховали як рідну людину. Допитана в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо пояснили, що є сусідами заявника, знають її вже багато років. Їм відомо, що [PERSON] багато років проживала однією сім'єю з померлим [PERSON], до того, як вони почали проживати сім'єю, у заявниці вже була маленька донька [PERSON], яку [PERSON] виховував, як рідну доньку. Спільних дітей у сім'ї не було. Жили вони без реєстрації шлюбу, але вели спільне господарство, разом приватизували будинок, в якому проживали. Заявниця займалася похованням [PERSON] Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши надані заявником письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] /а.с.11/. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із частки житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. Належність будинку спадкоємцю, заявнику та заінтересованим особам на праві спільної сумісної власності підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.06.2006 органом приватизації - КП «Широківський комбінат комунальних підприємств» згідно з розпорядженням № 73 від 21.06.2006 /а.с. 10/. Належність померлому спадкового майна - частки в домоволодінні за адресою - Дніпропетровська область, [ADDRESS], підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна /а.с.62-63/. Згідно з довідкою, виданою 28.02.2018 виконавчим комітетом Новолатівської сільської ради за № 175, померлий [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований та проживав на території [ADDRESS] Дніпропетровської області з 20 березня 1989 року за адресою: [ADDRESS], зі своєю цивільною дружиною гр. [PERSON], до дня смерті, тобто до [INFO], та вели спільне господарство /а.с.32/. Факт проживання заявниці з померлим [PERSON] у цивільному шлюбі з березня 1989 року по день смерті - [INFO] та ведення ними спільного господарства за адресою: [ADDRESS], яка перейменована на вул. Соборна, підтверджується також Актом виконавчого комітету [ADDRESS] Дніпропетровської області від 15.05.2018 /а.с.33/. Таким чином, судом встановлено, що заявниця [PERSON] з березня 1989 року по день смерті [PERSON], а саме по [INFO] року, проживала з ним однією сім'єю за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], без реєстрації шлюбу. Ця обставина підтверджується також поясненнями, які дали в судовому засіданні свідки. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування у четверту чергу. Судом встановлено, що спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Згідно з наданою державним нотаріусом інформацією із Спадкового реєстру після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] заведено спадкову справу, заповіти та спадкові договори спадкодавцем не складалися. Згідно з матеріалами спадкової справи інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися /а.с. 64-70/. Також встановлено, що [PERSON] 01.03.2018 звернулася до Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], але постановою державного нотаріуса від 01.03/2018 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки заявницею не було надано документи, які підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства /а.с. 71/. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з п.23 цієї Постанови якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з положеннями п.2 зазначеної Постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Нормами ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Встановлення юридичного факту проживання заявниці [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим спадкодавцем [PERSON] по день його смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть їй змогу реалізувати право на отримання спадщини за законом після померлого спадкодавця. Разом із тим, суд враховує, що Кодексом законів про шлюб та сім'ю України, який діяв до 01.01.2004, не передбачено встановлення факту проживання однією сім'єю в період до 1 січня 2004 року, а тому, незважаючи на те, що в судовому засіданні показами свідків та іншими зібраними доказами підтвердився факт спільного проживання заявниці зі спадкодавцем з березня 1989 року, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема в частині початку періоду спільного проживання, а саме, починаючи з 01 січня 2004 року.

Outcome: partial