Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності до національності «німка». В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона народилася 05.12.1985 року у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Її батьками є: мати - [PERSON], батько [PERSON] [INFO], який є по національності німцем. Він народився в с. Емуртла Упоровського району Тюменської області на спецпоселенні його батьків (дідуся та бабусі заявника). Батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] - німка, батько: [PERSON] - німець, які були репресовані у 1941 році в с. Крафт Добринського району Саратовської області за політичними мотивами в адміністративному порядку на підставі постанови СНК СРСР і ЦК ВКБ/б/ від 12.09.1941 року, після чого і були направлені в Тюменську область, де в них народився син (батько заявника). Дати зняття з обліку немає. На підставі п. «В» ст. 3 аба ст. 1-1 Закону Російської федерації від 18.10.1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій», батько заявника [PERSON] був реабілітований, що підтверджується довідкою про реабілітацію за № 3/7-3503 від 14.06.1999 року. На теперішній час заявник хоче бути записаною по національності «німка», тому, що усі її предки німці. В майбутньому заявник збирається прийняти громадянство держави Німеччина та переїхати туди на постійне місце проживання. Заявник постійно підтримує родинні звязки з родичами у Німеччині, а саме з братом батька [PERSON], який постійно мешкає у м. Тройсдорф, буває зі своєю сімєю в нього у гостях. Заявник навіть пройшла «шпрахтест» на володіння німецькою мовою для подальшого переїзду та постійного проживання у державі Німеччина. Заявник вже подала документи у посольство для визнання її пізнього переселення, що також вважає доказом належності її до національності «німка». 01.11.2016 року заявник зверталася до Центрально-Міського районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про видачу їй свідоцтва про народження з графою національності «німка», але їй у цьому було відмовлено на підставі, що зазначення національності в актових записах цивільного стану, на час прийняття постанови Пленуму Верховного суду України 1995 року діяла Інструкція про порядок реєстрації актів громадянського стану в України, затверджена Міністром юстиції УРСР від 29. 12. 1984 року № 22/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 19. 04. 1994 року № 15/5), яка передбачала фіксацію «громадянства та національності» батька та матері в актовому записі та свідоцтві про народження дитини. Вказана інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5. Правила державної реєстрації актів громадянського стану в Україні у первинній редакції, затвердженій наказом від 15.10.2000 року № 52/5, передбачали фіксацію національності у разі, якщо вона зазначена в паспорті або в паспортному документі. Проте бланк свідоцтва про народження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.2002 року № 1367, не передбачав зазначення національності батьків. На підставі всього вищезазначеного, заявник змушена була звернутися до суду з цією заявою. Просить суд винести рішення, яким встановити факт належності її [PERSON] [INFO], яка народилася у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, до національності «німка». Заявник [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі, просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи: Центрально-Міський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, жодних заперечень щодо заявлених вимог не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 05.12.1985 року у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.5, 8). Її батьками є: мати - [PERSON], батько [PERSON] [INFO], який є по національності німцем (а.с.9). Він народився в с. Емуртла Упоровського району Тюменської області на спецпоселенні його батьків (дідуся та бабусі заявника). Батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] - німка, батько: [PERSON] - німець, які були репресовані у 1941 році в с. Крафт Добринського району Саратовської області за політичними мотивами в адміністративному порядку на підставі постанови СНК СРСР і ЦК ВКБ/б/ від 12.09.1941 року, після чого і були направлені в Тюменську область, де в них народився син (батько заявника). Дати зняття з обліку немає. На підставі п. «В» ст. 3 аба ст. 1-1 Закону Російської федерації від 18.10.1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій», батько заявника [PERSON] реабілітований, що підтверджується довідкою про реабілітацію за № 3/7-3503 від 14.06.1999 року (а.с.10). На теперішній час заявник хоче бути записаною по національності «німка», тому, що усі її предки німці. В майбутньому заявник збирається прийняти громадянство держави Німеччина та переїхати туди на постійне місце проживання. Заявник постійно підтримує родинні звязки з родичами у Німеччині, а саме з братом батька [PERSON], який постійно мешкає у м. Тройсдорф, буває зі своєю сімєю в нього у гостях. Заявник навіть пройшла «шпрахтест» на володіння німецькою мовою для подальшого переїзду та постійного проживання у державі Німеччина. Заявник вже подала документи у посольство для визнання її пізнього переселення, що також вважає доказом належності її до національності «німка». 01.11.2016 року заявник зверталася до Центрально-Міського районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про видачу їй свідоцтва про народження з графою національності «німка», але їй у цьому було відмовлено (а.с.6-7), на підставі, що зазначення національності в актових записах цивільного стану, на час прийняття постанови Пленуму Верховного суду України 1995 року діяла Інструкція про порядок реєстрації актів громадянського стану в України, затверджена Міністром юстиції УРСР від 29. 12. 1984 року № 22/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 19. 04. 1994 року № 15/5), яка передбачала фіксацію «громадянства та національності» батька та матері в актовому записі та свідоцтві про народження дитини. Вказана інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5. Правила державної реєстрації актів громадянського стану в Україні у первинній редакції, затвердженій наказом від 15.10.2000 року № 52/5, передбачали фіксацію національності у разі, якщо вона зазначена в паспорті або в паспортному документі. Проте бланк свідоцтва про народження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.2002 року № 1367, не передбачав зазначення національності батьків. В звязку з чим, заявник змушена була звернутися до суду з цією заявою. Відповідно до ч. 1\~ст. 35 Конституції України\~кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Як вбачається з положень\~ст. 11 Закону України «Про національні меншини»\~\~громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 300 ЦК України\~фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09. 12. 1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що : 1. Кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. 2. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності до національності «німка» є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved