Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, обґрунтовуючи свої заявлені вимоги тим, що заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з заінтересованою особою з 09.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2011 року шлюбні відносини заявника та заінтересованої особи поступово почали погіршуватись, в сім`ї почали виникати сварки, які згодом переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною та непередбачуваною, він почав погрожувати заявнику та застосовувати до неї фізичну силу. Після останнього такого конфлікту, який стався ввечері 01.12.2019 року, чоловік заявника вчинив проти неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, спричинив тілесні ушкодження: забій носа та садна носа, крововилив правого плеча. Відносно [PERSON] поліцією було винесено терміновий заборонний припис, строком на 10 діб з 02.12.2019 року по 12.12.2019 року. Також, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. На даний час заявник, турбуючись за своє та своїх дітей життя, вимушена переховуватися від чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним, адже дія термінового заборонного припису минула 12.12.2019 року. Заявник з дітьми тимчасово перебуває в установі для осіб постраждалих від домашнього насилля. З огляду на вищевказані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що вчиняв [PERSON] відносно заявника, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, приниженні честі, гідності заявника, остання як жертва такого насильства звернулась до суду із даною заявою у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в якій просила видати обмежувальний припис [PERSON] строком на 6 місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] , контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заявлені вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити у зв`язку з безпідставністю. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 04.07.2012 року, місце проживання останньої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). 9/20 частки житлового будинку [ADDRESS] належить заінтересованій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М.М. (а.с.26). Державна реєстрація права власності за заінтересованою особою на підставі вказаного правовстановлюючого документу здійснена КП «ВМБТІ» 16.11.2009 року (а.с.27). Інша 11/20 частки вказаного будинку належить [PERSON] , згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.01.2014 року (а.с.28-30). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 09.07.2010 року, заявник та заінтересована особа у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2010 року (а.с.6). Від шлюбу у заявника та заінтересованої особи є неповнолітні діти: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 11.12.2012 року (а.с.7), та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 24.09.2014 року (а.с.8). З пояснень заявника в судовому засіданні встановлено, що з 2011 року шлюбні відносини заявника та заінтересованої особи поступово почали погіршуватись, в сім`ї почали виникати сварки, які згодом переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною та непередбачуваною, він почав погрожувати заявнику та застосовувати до неї фізичну силу. Після останнього такого конфлікту, який стався ввечері 01.12.2019 року, чоловік заявника вчинив проти неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, спричинив тілесні ушкодження: забій носа та садна носа, крововилив правого плеча, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.12.2013 року (а.с.10). Так, з матеріалів справи вбачається, що відносно [PERSON] поліцією було винесено терміновий заборонний припис серії [NUMBER] від 02.12.2019 року, строком на 10 діб з 02.12.2019 року по 12.12.2019 року (а.с.9). Також, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 року (а.с.11). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] , [INFO] , близько 22:00 год [ADDRESS] у [ADDRESS] , вчинив психологічне (принижував, нецензурно висловлювався) та фізичне (штовхав, давав ляпаси) домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] . В судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення свою вину у скоєному визнав, пояснив, що між ним та дружиною відбулась сварка, під час якої він хотів легенько штовхнути дружину, однак лобом потрапив [PERSON] в переноску, в результаті чого дружина впала. З пояснень заінтересованої особи в судовому засіданні вбачається, що за постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 року він вперше притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Під час конфлікту 01.12.2019 року [PERSON] не здійснював фізичного насильства відносно заявника. Має хворобливий стан здоров`я та 25% втрату професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням (а.с.32-37). Відповідно до правил\~ст.350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Так, заявником зазначено, що з 2011 року заінтересована особа систематично вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насилля. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких подружжя. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до пункту 2 частини 1\~статті 24\~Закону України\~«Про запобіганню\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 3\~статті 26 цього Закону\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Так, заявник звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо свого чоловіка, обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, тому остання побоюється за своє життя та життя своїх дітей. Терміновий заборонний припис серії [NUMBER] від 02.12.2019 року, строком на 10 діб з 02.12.2019 року по 12.12.2019 року заінтересованою особою було порушено. Проте, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу, що заінтересованою особою було порушено терміновий заборонний припис та що заявник зверталась з даного приводу до органів поліції. Судом встановлено, що на протязі 2011-2019 років заявник лише один раз 02.12.2019 року зверталась до органів поліції щодо вчинення заінтересованою особою домашнього насильства. Більше звернень стосовно протиправною поведінки заінтересованої особи відносно заявника не було. Також, належних і достатніх доказів з метою оцінки ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник не надала. Таким чином, заявником не доведено, що вона як особа, яка постраждала від насильства з боку заінтересованої особи, потребує захисту в порядку передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; що насильство з боку заінтересованої особи носить постійний та регулярний характер. Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, відсутність ризиків вірогідності вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника та неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису за заявою заявника не має. Більше того, заінтересована особа являється одноособовим власником житлового будинку, де зареєстроване місце проживання заявника, а тому видача обмежувального припису із визначенням заходів, про які просила заявник, будуть обмежувати його конституційні, конвенційні права як власника щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю. В силу ч.3\~ст.350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed