Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] посилається на те, що його батьками згідно свідоцтва про народження є батько - [PERSON], мати - [PERSON] 23 квітня 1990 року шлюб між ними був розірваний. З вересня 2009 року на прохання матері, заявник став проживати в [INFO]. 02 червня 2011 року мати заявника померла. Після смерті матері і до теперішнього часу заявник продовжує проживати в будинку. 26 липня 2012 року заявник отримав постанову нотаріусу за № 159/02-31 в якій відмовлено в видачі свідоцтва, оскільки відсутній факт прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] необхідно для отримання спадщини, тому заявник змушений звернутися до суду. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд задовольнити її у повному обсязі. Заінтересована особа Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється матірю заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, та свідоцтвом про розірвання шлюбу. 02 червня 2011 року мати заявника померла. Після смерті матері і до теперішнього часу заявник продовжує проживати в будинку. Заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] 26 липня 2012 року заявник отримав постанову нотаріусу за № 159/ 02-31 в якій відмовлено в видачі свідоцтва, оскільки відсутній факт прийняття спадщини. Незважаючи на викладене, факт сумісного проживання заявника зі спадкодавцем стверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: довідкою наданою Підгородненською міською радою, яка свідчить, що [PERSON] дійсно проживав по день смерті зі своєю матірю, тобто на 23 квітня 1990 рік і в даний час постійно проживає вище зазначеному будинку. Дані обставини також витверджуються актом від сусідів, що дійсно заявник постійно проживав разом з матір'ю однією сім'єю, мав з нею сумісний бюджет, турбувався за нею. Дані обставини також підтверджені свідками у судовому засіданні від 28 березня 2017 року. Згідно вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки, необхідне аби отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт того, що заявник [PERSON] проживав разом зі своєю матірю [PERSON] в будинку 4-б по вул.Перемоги в місті Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області з вересня 2009 року до часу відкриття спадщини тобто на 02 червня 2011 року.

Outcome: approved