Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.07.1999 р. на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що при виготовленні свідоцтва про право власності посадовими особами було допущено помилку у написанні її ім`я по-батькові, а саме замість « [PERSON] » в свідоцтві про право власності вказано - « [PERSON] ». Заявник у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Златі Д.С. (ордер серії ОД № 423876 від 10.03.2020 р.) надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надіслали до суду заяву, в якій зазначили, що не заперечують проти задоволення заяви про встановлення факту належності заявниці свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.07.1999 р. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія паспорта, ідентифікаційного номера [PERSON] ; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.07.1999 р; протокол опитування [PERSON] від 10.03.2020 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявниці на підставі свідоцтва про право власності від 05.07.1999 р. належить ј частина квартири [ADDRESS] . Нещодавно заявниця вирішила скласти заповідальне розпорядження, щодо своєї частки квартири на випадок своєї смерті, однак під час підготовки необхідних документів з`ясувалось, що у свідоцтві про право власності та паспортом заявниці маються розбіжності в написанні її імені по - батькові. Так, в свідоцтві про право власності, ім`я по-батькові заявниці вказано як « [PERSON] », хоча в її паспорті громадянина України ім`я по - батькові записано як « [PERSON] ». Це різночитання було допущене внаслідок орфографічної помилки у записі прізвища заявниці. Виправити ці розбіжності в позасудовому порядку є неможливим, оскільки органи, які проводять державну реєстрацію прав на нерухоме майно не можуть внести зміни у до правовстановлюючого документу, тому ця обставина змусила заявницю звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Від встановлення цього факту залежить виникнення у заявниці права в повному обсязі розпоряджатись своїм правом користування щодо зазначеної частки квартири [ADDRESS] . Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи заінтересовані особи не заперечували, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в томі числі про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документ і, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Про помилкове трактування імені по-батькові заявниці свідчать викладені нею у заяві обставини та пояснення [PERSON] , викладені в протоколі опитування за її згодою від 10.03.2020 р. у відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона знає багато років, знає, що їй та її донькам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира по [ADDRESS] , в якій вони мешкають з 1992 р. Згідно паспорту громадянина України ПІБ заявниці - [PERSON] , [INFO] , однак при виготовлені свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.07.1999 р., посадовими особами було допущено помилку в написані імені по-батькові заявниці, а саме ім`я по-батькові заявниці в правовстановлюючому документі було зазначено як « [PERSON] ». Виправити ці розбіжності в позасудовому порядку є неможливим. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці підлягають задоволенню, а факт належності заявниці правовстановлюючого документу - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить право заявниці в повному обсязі розпоряджатись своєю часткою квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved