Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що йому, [PERSON], [INFO], [INFO] було заповнено трудову книжку серії [NUMBER]. 01 грудня 1994 року його було прийнято до малого приватного виробничо-комерційного підприємства «Старт» (МПВКП «Старт») на посаду референта згідно наказу № 8 від 01 грудня 1994 року. 13 березня 1997 року його було звільнено з МПВКП «Старт» за взаємною згодою згідно ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 7 від 13 березня 1997 року. Однак, при заповненні трудової книжки було допущено описку, а саме: у графі трудової книжки «Дата» записано дату звільнення «03.13.1997» замість вірної «13.03.1997», що відповідає даті наказу про звільнення. Він звернувся до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та надав всі документи, які є необхідними для оформлення пенсії, однак йому відмовили, оскільки у трудовій книжці невірно записано дату його звільнення. Виправити вказані неточності у позасудовому порядку він не має можливості, оскільки на теперішній час МПВКП «Старт» не передавало до архівного фонду жодних документів та він не може надати засвідчену копію наказу про звільнення. У зв'язку із викладеним, просить суд встановити факт, що датою звільнення [PERSON], [INFO], з МПВКП «Старт» є 13 березня 1997 року, згідно наказу № 7 від 13 березня 1997 року, про що є запис у трудовій книжці серії [NUMBER] від 09 серпня 1976 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судовому засіданні на вимогах заяви наполягав та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької областіу судове засідання не з'явився. 21.11.2018 року за № 38611 до суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника Управління та про відсутність заперечень проти задоволення заяви. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він знає заявника [PERSON] з початку 1990-х років. Він влаштувався на роботу в МПВКП «Старт» 15 листопада 1993 року реалізатором, а [PERSON] - 01 грудня 1994 року референтом. [PERSON] звільнився з роботи раніше за нього, в березні 1997 року, а він продовжував працювати та звільнився 17 січня 1998 року. Заслухавши пояснення заявника, врахувавши думку учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] року у м. Гірське Луганської області, про що свідчить паспорт громадянина України № [NUMBER], виданий 02 липня 2018 року, орган, що видав № 1420 (а.с. 4). 09 серпня 1976 року [PERSON], [INFO], було видано трудову книжку серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно вказаної трудової книжки серії [NUMBER], 01 грудня 1994 року [PERSON] було прийнято до Малого приватного виробничо-комерційного підприємства «Старт» (МПВКП «Старт») на посаду референта згідно наказу № 8 від 01 грудня 1994 року, 13 березня 1997 року [PERSON] було звільнено з МПВКП «Старт» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 7 від 13 березня 1997 року (а.с. 9). Однак, при заповненні працівниками МПВКП «Старт» трудової книжки у графі «Дата» невірно записано дату звільнення [PERSON] «03.13.1997» замість вірної «13.03.1997», що відповідає даті наказу про звільнення № 7 від 13.03.1997 року (а.с. 9). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що дату звільнення [PERSON] у трудовій книжці зазначено невірно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В абз. 2 п. 12 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно з пунктами 2.3, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що дату звільнення [PERSON] у трудовій книжці зазначено невірно, а також те, що зробити виправлення власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, на даний час неможливо, та вказанірозбіжності унеможливлюють оформлення заявником пенсії, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою правовстановлюючого документа та не є посвідченням прав, які надає такий документ.

Outcome: approved