Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що 25 серпня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №296/А від 06.08.2004 року йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Оформлюючи зазначений Державний акт в графі «прізвище, ім'я, по батькові» помилково зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники заінтересованих осіб заперечень проти вимог заявника не мають, про що надали на розгляд суду відповідні заяви. У зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов'язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №296/А від 06.08.2004 року заявник отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] де в графі «прізвище, ім'я, по батькові» помилково зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]» (а.с. 6). З заявою про виправлення помилки в Державному акті заявник звернувся до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с.7). З письмових заяв свідків [PERSON], [PERSON] мешканців [ADDRESS] вбачається, що вищезазначений Державний акт належить заявнику (а.с. 8;9). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 14 червня 1995 року прізвище ім'я по батькові заявника «[PERSON]» (а.с. 4). З письмових заяв свідків [PERSON], [PERSON] мешканців [ADDRESS] вбачається, що вищезазначений Державний акт належить заявнику (а.с. 7;8). Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved