Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], яке було видане 15 вересня 1998 року житлово-комунальним підприємством м. Моршин Прикарпатського відділення Західного акціонерного товариства оздоровчих закладів профспілок України та технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заяви покликається на те, що 14.11.1994 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]». 15.09.1998 року житлово-комунальним підприємством м. Моршин Прикарпатського відділення Західного акціонерного товариства оздоровчих закладів профспілок України видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстроване 15.09.1998 року. У даному свідоцтві її прізвище вказано як «[PERSON]-[PERSON]», що є помилкою. 31.12.2017 року помер її чоловік. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину вказаної вище однокімнатної квартири. У встановлений шестимісячний строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було виявлено розбіжність у написанні її прізвища, а тому змушена була звернутись до суду із даною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала вимоги, викладені в заяві, просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа, приватний нотаріус Стрийської районної нотаріальної контори, Швед І.В. в судове засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду заяву в які просить справу розглянути без її участі. Зацікавлена особа - представник Стрийського МБТІ в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] 14.11.1994 року зареєстрували шлюб, після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №38. 15.09.1998 року житлово-комунальним підприємством м. Моршин Прикарпатського відділення Західного акціонерного товариства оздоровчих закладів профспілок України видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстроване 15.09.1998 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. У даному свідоцтві зазначено, що вказана квартира належить на праві спільної власності в рівних долях заявниці, її чоловіку та сину [PERSON] Однак, судом встановлено, що з помилки особи, яка видала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], прізвище заявниці вказано як «[PERSON]-[PERSON]., а відтак технічний паспорт на вказану квартиру також було видано на прізвище «[PERSON]-[PERSON].. 31.12.2017 року чоловік заявниці [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 1 , копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що прізвище заявниці свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстроване 15.09.1998 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації вказано не правильно як «[PERSON]-[PERSON]», оскільки повинно писатись як «[PERSON]» та підтверджується наступними доказами: паспортом громадянина України серії [NUMBER]; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №38; довідкою про склад сім'ї №53 від 10.01.2018 року. Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки дає їй право на оформлення спадщини в нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. Згідно із ч.1,2 ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Таким чином, факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами, досліджені в судовому засіданні, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, а тому, за наведених обставин, заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved