Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в обґрунтування якої вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого [INFO] він разом з сестрою [PERSON] отримали у спадщину у рівних частинах кожний жилий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для обслуговування цього жилого будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було зареєстроване у БТІ м.Димитрова 14.02.2001. 06.02.2001 він та [PERSON] отримали державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0616 га, яка розташована за вищевказаною адресою. 21.04.2021 він отримав від [PERSON] на підставі договору дарування 1/2 частину успадкованих нею після смерті їх батька жилого будинку та земельної ділянки. Оскільки з`ясувалося, що його прізвище у правовстановлюючих документах було помилково зазначено як «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», у лютому 2021 року він звернувся до нотаріуса з метою виправлення помилки в договорі дарування від 21.04.2001 та в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 27.01.2001, але йому було роз`яснено, що паспорт державного зразка він отримав 04.07.2001, а правовстановлюючі документи були видані раніше. Крім того при зверненні до Міськрайонного управління у Покровському районі та м.Мирноград Головного управління Дерземкадастру у Донецькій області з аналогічною заявою про виправлення помилки у прізвищі йому було відмовлено. Отримуючи паспорт у липні 2001 року при обміні радянського паспорту, він не звернув уваги на неточність свого прізвища. На цей час він не може змінити паспорт, адже в такому випадку необхідно буде встановлювати множинність фактів, пов`язаних з отриманням інших документів. Вказуючи на те, що встановлення цього факту йому необхідно для наступної реалізації свого права як власника, заявник просить суд встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27.01.2001 державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Довгаль С.В., зареєстрованого у реєстрі за № 137; договору дарування 1/2 частини жилого будинку та 1/2 частини земельної ділянки, посвідченого 21.04.2001 державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Довгаль С.В., зареєстрованого у реєстрі за № 813; Державного акту на право приватної власності на землю від 06.02.2001 на земельну ділянку площею 0,0616 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1163. Заявник [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на своїх вимогах, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у заяві. Представники заінтересованих осіб Мирноградської міської ради, Мирноградської державної нотаріальної контори, Міськрайонного управління у Покровському районі та м.Мирнограді Головного управління Держземкадастру у Донецькій області до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заперечень не надали, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги свого брата, вказавши, що на момент оформлення вказаних документів прізвище її брата [PERSON] у паспорті було записано як [PERSON] . При заміні паспорта радянського зразка на паспорт громадянина України прізвище заявника було перекладено на українську як [PERSON]. Заслухавши представника заявника, заінтересовану особу [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що паспорт громадянина України серії та № [NUMBER] видано Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 04.07.2001 на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Губаха Пермської області, зареєстрованого з 29.06.1981 за адресою: [ADDRESS] , (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27.01.2001 державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Довгаль С.В., спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлого [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що мешкає у [ADDRESS] , в рівних частинах кожний. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з жилого будинку з відповідними йому надвірними спорудами та земельної ділянки, наданої для обслуговування цього жилого будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; та земельної ділянки площею 0,0616 га, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Спадкова справа № 282/200, реєстровий у реєстрі за № 137 (а.с.8, 13). Право власності на вказаний жилий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2001 зареєстроване у БТІ м.Димитров Донецької області за вказаними особами по Ѕ частині 14.02.2001, реєстр № 1792 (а.с.9). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДН № 045033 земельна ділянка площею 0,0616 га, розташована на території [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 27.01.2001 № 137 передана у приватну власність у рівних частках [PERSON] та [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Цей акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1163 (а.с.12). Відповідно до договору дарування, посвідченого 21.04.2001 державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Довгаль С.В., [PERSON] подарувала [PERSON] Ѕ частину жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та Ѕ частину земельної ділянки, наданої для обслуговування цього жилого будинку. Відчужувана частина вказаного жилого будинку належить дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2001. Відчужувана частина вказаної земельної ділянки належить дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2001 та державного акту на право приватної власності на землю від 06.02.2001. Цей договір зареєстровано у реєстрі за № 813 (а.с.10). Право власності на Ѕ частину вказаного жилого будинку на підставі договору дарування від 21.04.2001 зареєстроване у КП «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради за [PERSON] 06.06.2012, реєстраційний номер 36827327 (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено за станом на 15.05.2012, у графі власник вказано по-російськи «[PERSON] », [INFO] (а.с.16-18). Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради (далі БТІ) від 10.03.2021 за реєстраційними даними БТІ житловий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 належить [PERSON] на підставі договору дарування 1/2 частини жилого будинку та 1/2 частини земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори 21.04.2001, реєстр № 813. Договір дарування зареєстровано в БТІ м.Димитров 06.06.2012, реєстраційний номер 36827327, номер запису 17992 в книзі 6 дод. При реєстрації договору дарування в Реєстр прав власності внесено прізвище « [PERSON] » згідно договору дарування. 1/2 частина житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Димитровсьої державної нотаріальної контори 27.01.2001, реєстр № 137 (а.с.19). Згідно з листом Мирноградського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області [PERSON] , [INFO] , дійсно був документований паспортом серії [NUMBER] , виданим Димитровським МВ УМВС в Донецькій області 04.07.2001 (а.с.20). Зазначена БТІ інформація підтверджується відомиомстями з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.03.2021 (а.с.23). Відповідно до листа Мирноградської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 10.02.2021 свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано 27.01.2001, а договір дарування посвідчено 21.04.2001, тоді як паспорт, за яким прізвище « [PERSON] », було отримано 04.07.2001. Оглянути документи, які зберігаються в архіві нотаріальної контори, та перевірити, який паспорт, з яким прізвищем, було надано нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, не виявляється можливим, оскільки всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01.01.2002, були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву та залишені на території, непідконтрольній владі України, а саме в м.Донецьку (а.с.21). Відповідно до листа Міськрайонного управління у Покровському районі та м.Мирнограді Головного управління Держземкадастру у Донецькій області від 22.03.2021 внести зміни до Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДН № 045033 від 06.02.2001 в частині прізвища власника земельної ділянки неможливо (а.с.24). Згідно з довідкою виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 02.03.2021 [PERSON] , [INFO] , з 29.06.1981 зареєстрований в якості наймача за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник [PERSON] та [PERSON] - його двоюрідні брат і сестра. Після смерті їх батька [PERSON] , чоловіка його тітки, залишився жилий будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] . Батько заявника склав заповіт на двох своїх дітей. Майже відразу після смерті батька [PERSON] переписала свою частину майна, що перейшло їй від батька за заповітом, на користь свого брата [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] - його батько, а [PERSON] - його тітка. Після смерті його діда [PERSON] у спадок [PERSON] та [PERSON] перейшов його будинок і земельна ділянка, розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] у наступному подарувала отриману від батька свою частину спадщини [PERSON] . При оформленні документів на право власності прізвище батька написали як [PERSON] , хоча у паспорті громадянина України прізвище батька записано як [PERSON]. Батько постійно проживав і проживає за місцем своєї реєстрації на м-ні «Світлий» в м.Мирнограді. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирішуючи питання про встановлення вказаного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином факт належності заявнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2001, договору дарування 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки від 21.04.2001 та Державного акту на право приватної власності на землю від 06.02.2001 підтверджується співпадіннями особистих даних, зазначених у заповіті та інших документах заявника, зокрема, у паспорті громадянина України, який доданий до матеріалів справи, та в яких збігаються прізвище, ім`я, по-батькові, дата, місяць та рік народження заявника. Заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів з метою належного оформлення своїх прав на майно та вільного розпорядження ним. Встановлення цього факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації ним права на належне розпорядження своїм майном, суд, оцінивши в сукупності наведені докази, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved