Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання його дружини [PERSON], померлої 10.01.2009 року разом зі своєю матірю [PERSON] на час відкриття спадщини 26.12.2008 року та встановити факт постійного його проживання разом з дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини 10.01.2009 року по вул. Миру, 166 в м. Біляївка Одеської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він фактично постійно проживав разом з дружиною та її матірю з 2001 року по день смерті матері дружини [PERSON]. Вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, оскільки [PERSON] була похилого віку доглядали за нею, забезпечували продуктами харчування, ліками. У вказаному будинку вони з дружиною проживали без реєстрації. Після смерті [PERSON], уже вдвох з дружиною постійно проживали в цьому будинку разом, вели спільне господарство, а після смерті дружини він один продовжує проживати в цьому будинку. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Заявник є єдиним спадкоємцем після її смерті та звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутись до суду щодо захисту спадкових прав у судовому порядку. [PERSON] вважає, що фактично прийняв спадщину, з огляду на це просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON], яка померла 26.12.2008 року [PERSON] та встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини 10.01.2009 року із [PERSON] за адресою: вул. Миру, 166, в м.Біляївка Одеської області. Представник заявника в судовому засіданні на заяві наполягав, посилаючись на обставини, викладені в ній. При цьому представник заявника пояснив, що [PERSON] прийняла фактично спадщину після смерті своєї матері [PERSON], але оформити свої спадкові права не встигла, оскільки хворіла та помекрла через ріке після смерті матері. Заявник є єдиним спадкоємцем. Вони з 2001 року по день смерті дружини заявника проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. ( а.с.37). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила ту обставину, що заявник з 2001 року з дружиною проживали в будинку [PERSON] однією сімєю в м.Біляївка. Заявник з дружиною поховали [PERSON], а потім він поховав дружину. Зараз проживає в будинку один. Заслухавши пояснення представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву представника заінтересованої особи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно \~ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому\~порядку можуть\~бути встановлені\~інші факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб,\~якщо законом\~не визначено\~іншого порядку\~їх встановлення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] померла 29.12.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №167154, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.8) . Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №457844, виданого Біляївським ЗАГС Одеської області та свідоцтва про одруження серії І-ЖД №470162, виданого Біляївським ЗАГС Одеської області [PERSON] була спадкоємцем першої черг після смерті [PERSON]М.(а.с. 9-10). [PERSON] померла 10.01.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №167168, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області ( а.с.11) Відповідно до ч. 3,5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до довідки виконкому Біляївської міської ради від 08.11.2018 року за №3894, [PERSON] дійсно була зареєстрована і до дня своєї смерті проживала за адресою: [INFO] (а.с.22). Згідно акту депутата Біляївської міської ради від 07.11.2018 року [PERSON] разом з її матірю [PERSON] з 2001 року і по день смерті останньої постійно проживала у житловому будинку, розташованому в м. Біляївка, по вул. Миру, 166 (а.с.18) Відповідно до довідок від 08.11.2018 року за №3895 та від 12.11.2018 року за №3943, виданих Біляївською міською радою Одеської області [PERSON] мешкала спільно зі своєю матірю [PERSON] з 2001 року без реєстрації до дня смерті її матері за однією адресою: м.Біляївка Одеської області по вул. Миру, 166 ( а.с.18,23). Згідно акту депутата Біляївської міської ради по факту постійного проживання від 07.11.2018 року [PERSON] мешкав спільно зі своєю дружиною з 2001 року без реєстрації до дня смерті її смерті за однією адресою: м. Біляївка Одеської області по вул. Миру, 166 (а.с.19). Відповідно до довідок виконкому Біляївської міської ради від 08.11.2018 року за №3900 та від 12.11.2018 року за №3944, [PERSON] з 2001 року і по день смерті своєї дружини [PERSON] постійно проживав разом з останньою у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, буд.166 (а.с.25,26). З листа державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори №5932/02-17 від 16.11.2018 року вбачається, що заявнику відмовленого в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в звязку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ( а.с.29). Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»- «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року: «Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.» Таким чином, недотримання заявником вимог\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки дружина заявника [PERSON], як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини в одному помешканні, а заявник проживав разом з дружиною та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявили про свою відмову від спадщини, то [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], а [PERSON] - прийняв спадщину після смерті [PERSON]. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON]Д законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved