Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним свого батька [PERSON],[INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що останній у зв'язку з своїм захворюванням не здатен усвідомлювати свої вчинки та поведінку, часто перебуває на стаціонарному лікуванні, оскільки відмовляється вживати призначені йому ліки і його стан із-за цього сильно погіршується, батько являється інвалідом другої групи за загальним захворюванням безстроково, не може розуміти наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватись та оцінювати життєві ситуації, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки страждає на стійкий психічний розлад, і на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в ТМО « ПСИХІАТРІЯ», потребує стороннього догляду та нагляду. Зазначає, що через свою психічну хворобу, яка носить стійкий та хронічний характер батько потребує постійного догляду та нагляду. Звертає увагу суду на те, що внаслідок свого психічного захворювання він не здатен усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки у зв'язку з чим необхідно визнати його недієздатним. В судовому засіданні заявник підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворого батька. Представник Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації в м. Києві в судовому засіданні не заперечує проти вимог заявника з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин просить вимоги задовольнити. Вислухавши пояснення заявника, думку представника заінтересованої особи, який не заперечує проти задоволення заяви та вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатним, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявник є рідним сином [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими суду Свідоцтвом про народження (а.с.3) та Довідкою форми № 3 ( а.с.6) . Крім того, з метою встановлення дійсного психічного стану [PERSON] судом 02.11.2016 року було призначено відносно нього судово-психіатричну експертизу (а.с. 57-58). Як вбачається з наданого до суду Висновку судово-психіатричного експерта № 72 від 31.01.2017 року (a.с. 62-64): «[PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням: Шизофренія, параноїдна форма, безперервно - прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико - дисоціативний дефект (МКХ-10,F 20.00) і за своїм психічним станом у теперішній час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення над ним опіки». Частина 1 ст. 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад здоров'я через який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим вимоги заявника є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved