Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Розівського районного суду Запорізької області з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], зі спадкодавцем [PERSON], [INFO], яка померла 01 травня 2016 року в Запорізькій області, Розівському районі, [ADDRESS], на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог, вказала, що 01.05.2016 року померла її рідна бабуся [PERSON], свідоцтво про смерть 1-ЖС №355724 від 05.05.2016 року, з якою вона спільно проживала з 2010 року в квартирі № 3 за адресою: Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Ташкентська б. 12, вели спільне господарство. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрився спадок на квартиру, яка розташована за адресою: Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Ташкентська б. 12 кв. 3. Заявник [PERSON] вказала, що вона є єдиною спадкоємицею згідно із заповітом від 13.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 281, виданим Розівською державною нотаріальною конторою. На час смерті спадкодавця [PERSON], місце реєстрації проживання заявника [PERSON], згідно паспорта серії СЮ 314853 виданим Розівським РС УДМС України в Запорізькій області від 15 жовтня 2013 року, є адреса: Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Ташкентська б. 2 кв. 3. При звернені [PERSON] до державного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав після померлої 01.05.2016 року [PERSON], листом державного нотаріуса №429/01-16 від 22.05.2017 року відмовлено у вчиненні таких нотаріальних дій у зв`язку з пропуском терміну на прийняття спадщини та відсутністю документів, які б свідчили про прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України, і рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю з наведених у заяві підстав. Заінтересована особа [PERSON] заявлені вимоги [PERSON] визнав та проти їх задоволення не заперечував. Представник заінтересованої особи Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявися, надавши суду заяву, відповідно до якої справу просить розглядати у її відсутність, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує (а.с.41). Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим слухати справу у відсутність представника заінтересованої особи Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 травня 2016 року померла бабуся заявника [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця та довідкою виконавчого комітету Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (а.с.8, 12). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавця був складений заповіт від 13.04.2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 281, виданий Розівською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, та на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Даний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) 13.04.2012 року за № 52682777 (№ у реєстрі нотаріальних дій 281) та на час судового розгляду справи є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.07.2017 року № 48553881 (а.с. 42). Відповідно до листа державного нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори №429/01-16 від 22 травня 2017 року, [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті її бабусі [PERSON], померлої 01.05.2016 року, оскільки з заявою про прийняття спадщини вона до нотаріальної контори не зверталась та факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ст. 1268 ЦК України, нею не підтверджено (а.с. 24, 25). Як встановлено під час судового розгляду, заявниця [PERSON], [INFO], є рідною онукою спадкодавця - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці, де в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.6), який, відповідно до свідоцтва про його народження, є рідним сином спадкодавця [PERSON], яка записана в даному свідоцтві про його народженні в графі «мати» (а.с. 7). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 129983 від 28.09.2013 року, заявниця 28.09.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], актовий запис № 12. Дошлюбне прізвище заявниці «Омельченко», прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Карнаух» (а.с. 14). Спадкоємцем першої черги за законом є єдиний син померлої [PERSON] [PERSON], [INFO]. Проте, як пояснив під час судового розгляду заінтересована особа [PERSON], він хоча і є спадкоємцем першої черги за законом після померлої матері, проте до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, та на спадкове майно не претендує, бажає, щоб квартира [ADDRESS] на праві власності належала його донці [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON], а отже, в даному випадку, відсутній спір про право. Вищевикладене також підтверджується листом Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області № 651/01-16 від 27.07.2017 року, відповідно до якого спадкова справа до майна померлої 01.05.2016 року [PERSON], Розівською державною нотаріальною конторою Запорізької області не заводилась, про що також свідчить відсутність інформації в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48553873 від 27.07.2017 року (а.с. 41, 44). Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 зазначеної вище Постанови розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Відповідно до довідки виконавчого комітету Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області № 2539 від 19.06.2017 року, [PERSON] з 2010 року та на момент смерті бабусі [PERSON] (01.05.2016 року) постійно проживала разом з останньою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Вищевикладене також підтверджується Актом обстеження, проведеним депутатом Розівської селищної ради [PERSON] (а.с. 13). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] з 2010 року по час смерті її бабусі [PERSON] (01.05.2016 року) проживала разом з нею [ADDRESS], де доглядала за нею, допомагала по господарству, забезпечувала її лікування по час її смерті, займалась похованням [PERSON]. Окрім цього, заявниця і по теперішній час проживає за цією адресою разом із своїм малолітнім сином. Визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON]. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини, [ADDRESS], знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON], на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у шестимісячний строк не заявила про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved