Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся у суд із заявою про визнання своєї матері [PERSON] померлою. Заявлені вимоги мотивує тим, що у серпні 2011 року лікарсько-контрольна комісія у своєму висновку встановила, що його матір [PERSON] є непрацюючою з поставленням діагнозу: параноїдальна шизофренія, епізодичний перебіг. У 2016 році повторний висновок ЛКК на [PERSON] не видано, оскільки місце перебування хворої невідоме. Згідно довідки Виноградівської від 13.04.2017 року [PERSON] на стаціонарному лікуванні в райлікарні з 2011 року не перебувала. З початку 2014 року про його матір немає ніяких відомостей. Розшук [PERSON] через Виноградівське відділення національної поліції результатів не дало. Рішенням Виноградівського районного суду від 29.05.2017 року у справі №299/1097/17 [PERSON] , [INFO]., визнано безвісно відсутньою з 26.06.2014 року. Наразі вирішується питання про оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] . В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Матеріалами справи підтверджується, що заявник у справі, [PERSON] , є рідним сином [PERSON] , відносно якої ставиться питання про оголошення її померлою (а.с.5). 19 серпня 2011 року лікарсько-контрольна комісія у своєму висновку № 2049 встановила, що [PERSON] є непрацююча, з діагнозом: параноїдальна шизофренія, епізодичний перебіг, а тому-тимчасово не може виконувати батьківські обов`язки (а.с.8). У 2016 році повторний висновок ЛКК на [PERSON] не видано, оскільки місце перебування хворої невідоме. З початку 2014 року про матір заявника немає ніяких відомостей. Рішенням Виноградівського районного суду від 29.05.2017 року у справі №299/1097/17 [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 21.12.2000 р., визнано безвісно відсутньою з 26.06.2014 року (а.с.9). Розшук [PERSON] через Виноградівське відділення національної поліції результатів не дало, що підтверджується довідкою Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області № 4347/806/27/2-2020 від 28.05.2020 року (а.с.10). Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] померлою, оскільки за останнім місцем її проживання відсутні відомості щодо неї з 2014 року. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживанні і місце перебування якої є невідомим. Окрім того оголошення особи померлим необхідне заявниці для оформлення своїх спадкових прав. Наведені заявником обставини та мета, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між ним, [PERSON] , та особою, яку він просить оголосити померлим [PERSON] матеріально-правового зв`язку. За наведених обставин вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Одночасно суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] у точності встановити неможливо, її необхідно оголосити померлою з дня набрання цим рішенням законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України.

Outcome: approved