Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], померлим. В обґрунтування вимог зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 27.06.2008 року. 27.08.2009 року у них народилася донька - [PERSON]. 20.06.2011року рішенням суду їх шлюб було розірвано. На підставі виконавчого листа, виданого Димитровським міським судом 03.06.2011року, з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини його доходу, які батьком дитини жодного разу не були сплачені, у зв'язку з чим за період з 13.05.2011року 01.11.2018року за ним утворилася заборгованість з аліментів в розмірі 94710,52грн., що стало підставою для оголошення його, як боржника, в розшук на підставі ухвали Димитровського міського суду від 05.04.2012року. Вказуючи на те, що [PERSON] за останнім відомим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] більше 7 років не проживає, перебуває у розшуку і місце його перебування до цього часу не встановлене, заявник просить суд на підставі ст.46 ч.1 ЦК України оголосити його померлим, що надасть їй можливість оформити пенсію на утримання дитини у зв'язку з втратою годувальника. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, і обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Покровського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, надавши суду письмовий відзив та заяву про розгляд справи у відсутність представника. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON], [INFO], є його молодшим сином, який після розірвання шлюбу з заявником деякий час проживав разом з ним. Приблизно з 2012року після сварки сина з матір'ю, він залишив місце проживання, і їх стосунки з сином були припинені. Де він проживає чи знаходиться в теперішній час - йому не відомо. В 2012 році він звертався з заявою до правоохоронних органів про оголошення сина в розшук. В тому ж році співробітники поліції його знайшли, і виявилося, що він в цей час проживав в м.Красноармійську, хоча жодного разу про це їм з матір'ю не повідомив. На його адресу сину неодноразово приходили з Банків попередження про необхідність погашення кредитів, неодноразово на його телефон надходили з банків погрози, через його реєстрацію в квартирі він не міг оформити субсидію, і тоді в 2015 році він знову звернувся до правоохоронних органів з повторною заявою про оголошення сина в розшук, у зв'язку з чим на сина була заведена оперативно-розшукова справа. Так як син був боржником по аліментам, то на його адресу неодноразово приходили листи з державної виконавчої служби про необхідність явки до ВДВС, а в 2017році він дізнався, що 1/3 частина їх квартири, яка належала сину після приватизації, була державним виконавцем арештована і повинна була бути продана через електронні торги, і в березні 2017 року він був змушений викупити цю частину. Кошти від викупу пішли на сплату заборгованості з аліментів. Щоб в подальшому не було проблем з квартирою, він в тому ж році вирішив виписати сина через суд з квартири, і рішенням суду його було визнано таким, що він втратив право користування цією квартирою. Зазначає, що обставин, які б загрожували сину смертю, не було. Свідок [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] знала як сусіда, знайома з ним з 2002року, коли придбала собі квартиру в [ADDRESS], в якому жила сім'я [PERSON]. Знала, що він одружився, і жив в іншому місці в м.Мирноград. Так як тривалий час вона його не бачила за місцем проживання батьків, то неодноразово запитувала про нього у батька, але той казав, що не знає, де зараз знаходиться син. Зі слів батька знала, що він звертався до поліції з заявою про оголошення сина в розшук. Де може зараз знаходитись [PERSON], пояснити не може, обставини, які б загрожували йому смертю, їй невідомі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він з 1974 року проживає в одному будинку з сім'єю [PERSON]. Знає, що в сім'ї було двоє дітей, старший син також проживає з сім'єю в цьому ж будинку, а молодшого сина він не бачив приблизно сім років, і де він зараз знаходиться - не знає. Стосунки молодшого сина з батьками йому не відомі. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO], з 27.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області 27.06.2008 року (а.с.12). 27 серпня 2009 року у них народилася донька - [PERSON] (а.с.13). Заочним рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.06.2011 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с.14). Рішенням Димитровського міського суду від 03.06.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.15). Відповідно до довідки, наданої Мирноградським міським відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 13.05.2011 року по 01.11.2018 року становить 94710,52 грн. (а.с.16-17). З розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти [PERSON] жодного разу не сплатив. Погашення частини заборгованості в сумі 11333,28 грн. в травні 2017року відбулося за рахунок реалізації державним виконавцем на електронних торгах 1/3 частини його квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на праві власності за рахунок приватизації (а.с.17-19). Рішенням Димитровського міського суду від 28 вересня 2017 року [PERSON] за заявою його батька [PERSON] визнано втратившим право на користування жилим приміщенням в зазначеній квартирі (арк.спр.23-25). Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 05.04.2012 року за поданням державного виконавця Холодова Володимира Вікторовича оголошено в розшук у зв'язку з ухиленням від аліментів (а.с.20) Згідно довідки Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП у Донецькій області від 26.12.2018 року [PERSON], [INFO], перебуває у розшуку як безвісти зникла особа. ОРС «Розшук» №41-35 від 23.06.2015 (а.с.59). Згідно відомостей Покровського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) пенсію не отримує. Остання сплата страхових внесків відбулася у жовтні 2011 року з останнього відомого місця роботи [PERSON] - відділу освіти Покровської міської ради Донецької області (а.с.41,42,43-45). Відомості про його подальшу трудову діяльність відсутні. Відповідно до ч.1,3,4 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним Кодексом. Відповідно до ст.306 ЦПК України, у заяві про оголошення фізичної особи померлою, зокрема, має бути вказано обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Саме такі обставини мають бути підставою для винесення судового рішення про оголошення особи померлою. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні звертати увагу, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у Цивільному кодексі України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, особливістю цієї категорії справ є юридичне припущення смерті особи. Зі змісту заяви та пояснень заявника витікає, що підставою для звернення до суду є лише тривала відсутність її колишнього чоловіка за місцем проживання, однак жодних відомостей про обставини, що загрожували б його життю і надавали б підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, заявником не наведено. Доказів вжиття заявником заходів до розшуку батька її дитини та неможливості встановлення його місця знаходження суду не надано. Як встановлено судом, розшук [PERSON] здійснювався на підставі подання державного виконавця у зв'язку з його ухиленням від сплати аліментів та за заявою батька [PERSON], звернення до поліції якого пов'язувалося з уникненням проблем з кредитами сина. Відомості про місце перебування [PERSON], [INFO], відсутні. Належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності обставин, що загрожували життю [PERSON], або обставин, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку, заявником суду не надано. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так як тривала відсутність особи за місцем проживання і її небажання спілкуватися з родичами, на що звертала увагу заявник, самі по собі без доведення обставин, які б свідчили про загрозу життю, не є підставою для оголошення особи померлою, суд приходить до висновку, що звернення заявника із відповідною заявою є передчасним та недостатньо обгрунтованим, що є підставою для відмови у задоволенні заяви. На підставі ст.46 ЦК України,

Outcome: dismissed