Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить суд: встановити факт належності йому, державного акту на право приватної власності на землю № [NUMBER] на земельну ділянку [ADDRESS] розташовану на території Таїровської сільради за адресою: [ADDRESS] виданого на ім`я [PERSON] , а також виправити помилку допущену в державному акті на право приватної власності на землю № [NUMBER] від 25 жовтня 1998 року виданий на підставі рішення 10-ої сесії 22 скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 17 квітня 1997 року № 7 змінити по-батькові заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В судовому засіданні заявник з`явився, просив провести судове засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державному акту на право приватної власності на землю № [NUMBER] від 25 жовтня 1998 року виданого на підставі рішення 10-ої сесії 22 скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 17 квітня 1997 року № 7, належить земельна ділянка [ADDRESS] розташована за адресою: [ADDRESS] . При видачі державного акту на право приватної власності на землю в ньому була допущена описка, а саме в написанні по-батькові заявника. Так замість [PERSON] , вказано [PERSON] . Через помилку у прізвищі, заявник не може розпорядитися своїм майном, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України ( в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме в частині встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю, в частині виправлення помилки допущеної в державному акті на право приватної власності на землю, суд відмовляє у задоволенні цих вимог, оскільки діючим законодавством не передбачено внесення виправлень в державні акті на право приватної власності на землю, за рішенням суду. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial