Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Заявник, в особі адвоката Самойлова Д.Є., звернулась до суду із заявою у якій просила підтвердити народження [PERSON] , [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та підтвердити прямі родинні стосунки між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , як між бабусею та онукою. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2019 року заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишено без руху. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року провадження в означеній цивільній справі відкрито. Від Державної міграційної служби України надійшли письмові пояснення зі змісту яких убачається, що законність проживання на території України [PERSON] підтверджується посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] /01-2015, яка була видана 29.12.2010 Голосіївським відділом ГІРФО ГУМВС України в м. Києві на підставі дозволу на імміграцію. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від представника заявника надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність на підставі наданих суду документів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу у відсутність нез`явившихся осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. У відповідності до п.5 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Проте, як убачається зі змісту заяви, остання не містить такого викладу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положенням ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Ураховуючи зазначене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог,пояснення, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа - Державна міграційна служба України про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed