Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що 01.01.2002р. він уклав з [PERSON] договір найму квартири [ADDRESS]. При цьому, сторони домовились, що повернення квартири наймодавцю проводиться виключно на її письмову вимогу. [PERSON] після укладання договору найму повернулася до Російської Федерації, де постійно мешкала, та більше до України не поверталась. Жодних вимог про повернення квартири до нього не заявляла. З 01.01.2002р. він разом зі своєю сім'єю фактично проживає у вказаній квартирі, користується нею та сплачує комунальні платежі. Після перетворення ЖБК в ОСББ він звернувся до Голови ОСББ «Будівельник-12» з листом про укладання договору на утримання будинку та прибудинкової території, однак йому в укладанні договору було відмовлено у зв'язку з тим, що він не є власником квартири. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він постійно мешкає в квартирі [ADDRESS], з 01.01.2002р. по теперішній час. Заявник в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - ОСББ «Будівельник-12» в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заявлених вимог не заперечує. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність заявника та представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 01.01.2002р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір найму квартири [ADDRESS] (арк.13-14). Згідно акту прийому-передачі вищевказана квартира передана у користування [PERSON] 01.01.2002р.(арк..15). Згідно з п.2.3 Договору найму квартири вона повинна бути повернута Наймачем Наймодавцю на письмову вимогу (заяву) Наймодавця згідно з Актом приймання-передачі. Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який перебував у власності та на утриманні ЖБК «Будівельник-12» (арк..48-63). 16.05.2016р. зареєстроване ОСББ «Будівельник-12», яке створено шляхом реорганізації ЖБК «Будівельник-12» (арк. 9-12,26-47). 10.06.2017р. заявник [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Голови ОСББ «Будівельник-12» про укладання договору на обслуговування будинку та прибудинкової території (арк. 16). Листом голови ОСББ «Будівельник-12» від 13.07.2017р. № 107 [PERSON] було відмовлено в укладанні договору на обслуговування будинку та прибудинкової території, оскільки він не є власником квартири [ADDRESS] (арк.17). Згідно з довідкою ОСББ «Будівельник-12» №102 від 01.07.2017р. [PERSON] разом з сім'єю проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] на підставі договору найму житла від 01.01.2002р., укладеного з [PERSON] (арк.26). Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт, що має юридичне значення. Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ст.29 ЦК України місцем проживання особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст.3 вказаного Закону місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що постійним місцем проживання [PERSON] з 01.01.2002р. по теперішній час є квартира [ADDRESS]. Вказаною квартирою він користується на підставі укладеного з власником житла [PERSON] договору найму від 01.01.2002р., який недійсним в установленому законом порядку не визнаний, не змінений, не розірваний, свою дію не припинив. У вказаній квартирі заявником організований певний порядок побуту, він здійснює утримання квартири, оплачує комунальні послуги. Вказані обставини підтверджуються сукупністю наданих суду доказів, які є належними та допустимими. Доказів, які б спростовували факт постійного проживання [PERSON] за вказаною адресою протягом тривалого часу суду не надано. Суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення його прав та обов'язків як законного користувача квартири, в т.ч. права на укладання договору на утримання будинку та прибудинкової території, обов'язок укладання якого покладено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача (власника, наймача). Встановити цей факт в позасудовому порядку він не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. При цьому, суд також враховує, що відсутність реєстрації заявника за адресою місця його постійного проживання не впливає на обсяг його прав та обов'язків, не є підставою для їх обмеження. Невиконання особою свого обов'язку зареєструвати місце свого проживання, визначеного ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою лише для притягнення до адміністративної відповідальності і не впливає на обсяг прав особи. На підставі вищевикладеного, вказану заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved