Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належну спадкодавцеві земельну ділянку на території Чаплинської селищної ради. Заявником було надано нотаріусу довідку про те, що спадкодавець на момент смерті проживала разом із донькою за адресою: [ADDRESS] , однак нотаріусом не прийнято таку довідку та відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з чим заявник змушена звернутись з даною заявою до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. За нормою частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Преображенською сільською радою, Чаплинського району Херсонської області від 03.04.1987 року, актовий запис № 9; свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим К-Володимирською сільською радою Чаплинського району Херсонської області від 24.07.1976 року, актовий запис № 15; свідоцтвом про укладення шлюбу, від 15.10.1994 року, актовий запис № 556. (а.с. 11, 12, 13) За даними Державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 14,61 га., розташована на території Кучерявоволодимирської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. (а.с. 14) За даними свідоцтва про смерть, виданого Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30.11.2016 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років. (а.с. 15) Відповідно до п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N -296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Фізична особа може мати декілька місць проживання, у цьому разі місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Зокрема, за положеннями п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II вказаного Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Доказом проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, покази свідків та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону слід дійти висновку, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання заявника за однією адресою зі спадкодавцем або реєстрація місця проживання заявника за іншою адресою не є абсолютним підтвердженням або спростуванням обставин про те, що спадкоємець проживав або не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вирішуючи дане питання слід виходити з наявності або відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Звертаючись до суду з даною заявою, [PERSON] надала суду довідку Державного унітарного підприємства м. Севастополя «Єдиний інформаційно-розрахунковий відділ» від 11.10.2016 року, згідно якої [PERSON] дійсно зареєстрована за місцем проживання: [ADDRESS] , мати [PERSON] , 1931 року народження, була зареєстрована за адресою з 12.01.2007 року по день її смерті [INFO] . (а.с. 16) Указана довідка містить зазначення періоду, з якого спадкодавець та заявник разом проживали за указаною адресою з січня 2007 року до часу смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Отже, за вищенаведеними нормами закону та роз`ясненнями, постійним місцем проживання особи є те житло, де особа проживає не менше шести місяців на рік. Тобто, для задоволення заяви і встановлення відповідного факту вимагається саме постійне проживання із спадкодавцем на день його смерті, а не тимчасове перебування в будинку у спадкодавця. Із наданих заявником до суду документів об`єктивно вбачається саме постійне проживання заявника разом зі спадкодавцем, яке тривало, починаючи з січня 2007 року та до моменту смерті спадкодавця [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять докази того, що заявник [PERSON] дійсно постійно проживала на момент відкриття спадщини з [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тому заява про встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем підлягає до задоволення. Встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки вона має намір приймати спадщину як спадкоємець за законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved