Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем. В обґрунтування доводів заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким у нею з дитинства дружні відносини, а з січня 2010 року вони стали постійно мешкали однією сім`єю інколи за його адресою: [ADDRESS] , а інколи у неї за адресою: [ADDRESS] , тобто мешкали з січня 2010 року по [INFO] включно, тобто по день його смерті. За життя [PERSON] вони як подружжя разом вели спільний бюджет та спільне сімейне господарство. Проживаючи сумісно, вони маючи спільний бюджет, спільне харчування, здійснювали купівлю майна для спільного користування, приймали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали один одному взаємну допомогу, у тому числі під час хвороби. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців окрім неї, ні за заповітом, ні за законом не має. Після смерті [PERSON] вона, у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А. з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, в зв`язку з відсутністю факту родинних відносин, тому вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи виконкому Покровської районної у місті ради - в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Крім того, скористалась право надання відзиву, в якому просить суд прийняти рішення згідно чинного законодавства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав пояснення, що [PERSON] це його рідний племінник, мешкав у себе дома зі своєю мамою і [PERSON] , жили з 2010р. по 2018р. Мешкали як одна родина, вели господарство, жили дружньо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав пояснення, що працює дільничним, обслуговуючи 44 квартал. Неодноразово, у період з 2012 по 2018 рік стикався з цією сім`ю. [PERSON] зверталась за допомогою, коли випивав її цивільний чоловік. Знав їх як сім`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надала пояснення, що [PERSON] - мамин співмешканець, мешкали разом по [ADDRESS] з 2010 року до 2018 року та вели спільне господарство. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду надала пояснення, що [PERSON] жила з її дворідним племінником- [PERSON] . Мама [PERSON] - це її двоюрідна сестра. Вони мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство. Мешкали з 2010 року до смерті [PERSON] . Не заперечувала щодо оформлення спадщини на [PERSON] . Суд, вислухавши заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Згідно довідки №10899 від 27.06.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підстав свідоцтва про право власності на житло Ж-858, виданого 06.09.2006 року Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради. Згідно акту від 02.03.2020, [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , з січня 2010 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] . Проживаючи сумісно, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, здійснювали купівлю майна для спільного користування, приймали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали один одному взаємну допомогу. Заявниця є спадкоємицею майна [PERSON] , оскільки на момент смерті останнього, вона проживала разом з ним однією сім`єю, а при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав отримала відмову, мотивовану тим, що відсутні документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлим, або інші документи, які створюють умови для отримання спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. За ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про прав спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ст. 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодекс) України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України). Ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 Цивільного кодексу України). Ст. 1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ч. 2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. П.6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999р. №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Факт того, що заявниця та померлий [PERSON] проживали як сім`я, мали спільний побут, разом вели господарство стверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які кожний окремо пояснили, що вони знають [PERSON] , знали [PERSON] , підтвердили, що вони проживали як сім`я, мали спільний бюджет, разом вели господарство. Крім того, дана обставина підтверджується письмовим доказом, -актом, складеним та підписаним у тому числі допитаними у судовому засіданні свідками. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявниці разом [PERSON] , що помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved