Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Заявник звернувся в суд з зазначеною заявою, в якій просить встановити факт народження [PERSON], [INFO], громадянки України, місце народження м. Севастополь Автономної Республіки Крим. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 28.10.2000 року між ним та [PERSON], був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу [INFO] року народилася донька, [PERSON], в наслідок чого, 14.08.2015 року пологовим будинком №2 м. Севастополя було видане медичне свідоцтво № 003335, облікової форми № 103/у. На початку жовтня 2015 року, покинув тимчасово окуповану територію АР Крим, вони звернулися до відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з усною завою про державну реєстрацію народження дитини згідно чинного законодавства України. Оскільки пологи відбулись на тимчасово окупованій території України в м. Севастополі АРК, відділ РАЦС по м. Мелітополю ММРУЮ Запорізької області, відмовив у реєстрації народження дитини, у зв'язку з відсутністю медичного свідоцтва про народження, передбаченого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану, ч.1 Державної реєстрації народження фізичної особи та її походження пункту 2Б, а саме облікової форми 103/о. Отримати необхідне медичне свідоцтво не представляється можливим, оскільки зазначений пологовий будинок не видає свідоцтво іншого зразка, а іншим чином зареєструвати народження дитини неможливо. На підставі вищевикладеного, у нього не має іншої можливості, як встановлення факту народження [PERSON] у судовому порядку. Заявник в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 жовтня 2000 року виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя (а.с.9). Від цього шлюбу [INFO] року в м. Севастополь Автономної Республіки Крим народилася донька - [PERSON], в наслідок чого, 14.08.2015 року, пологовим будинком №2 м. Севастополя було видане медичне свідоцтво № 003335, облікової форми № 103/у (а.с.10). Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014р.сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що медичне свідоцтво, № 003335, облікової форми № 103/у, про народження [PERSON], яке було видане пологовим будинком № 2 м. Севастополя АР Крим, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], щодо встановлення факту народження його дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Також з метою захисту прав заявника, його дитини - [PERSON], суд вважає можливим відповідно до статті 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року, допустити негайне виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved