Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що після досягнення ним пенсійного віку для оформлення пенсії він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де йому було повідомлено про відмову у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди до 2002 року по трудовій книжці [NUMBER] від 19.06.1985 року, так як у вказаній трудовій книжці виправлена дата народження, також не зарахований період навчання по диплому № [NUMBER] від 13.07.1985 року, так як виправлено рік вступу до ПТУ №66, окрім того не зарахований період проходження строкової служби по військовому квитку № [NUMBER] від 26.10.1985 року, тому що дата народження [PERSON] зазначена іншим почерком та іншою пастою, а тому ці дані не можуть бути взяті до уваги. Враховуючи вище вказане, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому спірної трудової книжки, диплому та військового квитку. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмові пояснення, в яких вказала на те, що через виправлення відомостей в документах, останні враховані без рішення суду бути не можуть, також просила розглянути справу за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Зважаючи на положення ст. 315 ЦПК України, розгляд справи про встановлення факту належності заявнику військового квитка не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а тому в задоволенні даної вимоги суд відмовляє. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п.п. 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637(зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Згідно п. 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637(зі змінами), якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи після досягнення пенсійного віку [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де йому було повідомлено про відмову у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами, а саме трудовою книжкою та дипломом неможливо зарахувати частину страхового стажу та період навчання(а.с.23-24). Згідно ксерокопії паспорту, заявником є [PERSON] , [INFO] , який народився в м.Макіївка, Донецької області, Україна(а.с.5-7). Як вбачається з копії диплому № [NUMBER] [PERSON] , виданого 13.07.1985 року, в частині, зазначеній українською мовою, виправлено рік вступу до училища, заявником, однак дані виправлення співпадають з відомостями, вказаними російською мовою, тому у суду відсутні сумніви щодо вірності виправленого. З копії трудової книжки [NUMBER] судом встановлено, що в році народження [PERSON] наявне виправлення року народження, однак дані виправлення співпадають з вказаним у паспорті. Враховуючи вище вказане, суд вважає за можливе встановити факт належності даних зазначених документів заявнику. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.76, ч. 1 ст.81, ст.90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме проведення нарахування пенсії. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Outcome: partial