Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою про встановлення факту. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] , [INFO] . [PERSON] належало 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS] . Після поховання баби - [PERSON] , її мати [PERSON] отримала свідоцтво про смерть. В подальшому, [INFO] померла і мати [PERSON] - [PERSON] . Одразу після смерті баби заявниці - [PERSON] , її мама - [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, фактично прийняла спадщину, зокрема, частину житлового будинку по [ADDRESS] , фактично прийняла всі рухомі речі [PERSON] , в тому числі у неї залишилися документи, що були отримані за часи життя баби. [PERSON] , підтримувала стан житлового будинку, обробляла огород, як за життя баби [PERSON] , так і після її смерті. У зв`язку із чим [PERSON] просила встановити факт своєчасного прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Окрім цього, [PERSON] просила встановити факт родинних відносин між фізичними особами про те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] та своєчасно прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] . На підтвердження викладеного заявниця посилалась на те, що прадіду [PERSON] , який помер [INFO] , також належала 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS] . Байєр зазначала про те, що [PERSON] є батьком її баби [PERSON] , яка за життя змінила ім`я та прізвище та на момент народження мала прізвище ім`я та по батькові [PERSON] [INFO] . Окрім наведеного, [PERSON] зазначала про те, що в неї мається, зокрема оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] , яке дісталось заявниці від її баби - [PERSON] [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) були зареєстровані за однією адресою по [ADDRESS] й були співвласниками зазначеного домоволодіння. [PERSON] ( [PERSON] ) має по батькові [PERSON] . Заявник просив встановити факт своєчасного прийняття спадщини з метою подальшої видачі йому нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник заявника, адвокат Черняк А.Л., підтримав заявлені вимоги, посилаючись на викладені обставини у заяві про встановлення фактів та просив суд її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа: приватний нотаріус ХМНО Железняк Лариса Вячеславівна про день та час слухання справи повідомлялася належним чином про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку показам свідків знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.09.2003 року виданого відділом РАГС Ізюмського міського управління юстиції, яке видане повторне, [PERSON] народилась [INFO] , відповідно до вищевикладеного свідоцтва зазначена мати - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025556789 від 11.02.2020 року виданого Московським районним у м. Харкові відділі ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] 26 грудня 1986 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Зазначений шлюб було розірвано 06.08.1991 року. 21 вересня 2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , яке видане міським відділом РАЦС № 1 Харківського обласного управління юстиції. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] від 18 липня 2018 р., яке видано повторно Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, [PERSON] народилась [INFO] , її мати була [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24 вересня 2019 року, яке видане Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.02.1954 року, яке видане повторно, Ізюмським ЗАГС Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] , батьком [PERSON] є [PERSON] . Також заявником надано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , яке видане повторно, 18 жовтня 2018 року Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, згідно до якого [PERSON] [INFO] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , на підтвердження чого заявником надано свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Жовтневим ЗАГС м. Харкова 05.07.1974 року. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за закономспадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Відповідно до п. 113 Інструкції «Про про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», яка була затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Згідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року N 5, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року визначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Заявником було надано до суду договір купівлі-продажу від 22.10.1949 року посвідчений 1-ю Харківською міською державною нотаріальною конторою, р. № 5578/Д. на підставі якого власником 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Окрім цього заявником було надано до суду профсоюзний квиток за № [NUMBER] від 27 вересня 1960 року виданий на ім`я [PERSON] . Як вбачається з довідок Міської клінічної лікарні № 11 м. Харкова, які було надано до суду, [PERSON] на протязі 1988-1989 років перебувала на стаціонарному лікування та мала наступні захворювання: гіпертонічну хворобу II-ої ступені, цукровий діабет ІІ-ого типу, середньої тяжкості ожиріння ІІІ-ІV ст. поперековий остеохондроз. Відповідно до довідки КП «ХМБТІ» ХМР за № 1064429 від 12.07.2019 року [PERSON] належить 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 21.07.1973, посвідченого 3-ю ХДНК р.№ 2-7714. Як вбачається з будинкової книги на домоволодіння по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] станом на 04 липня 1974 року, тобто на день смерті [PERSON] були прописані разом по вищезазначеній адресі. Також, суд знаходить обґрунтованим посилання заявника на те, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.02.1954 року, яке видане повторно, Ізюмським ЗАГС Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] , батьком [PERSON] є [PERSON] . Аналогічна дата народження міститься й у свідоцтві про смерть серія [NUMBER] , яке видане повторно 18 жовтня 2018 року Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, згідно до якого [PERSON] [INFO] померла [INFO] . [PERSON] та [PERSON] мають одне і те ж по батькові - [PERSON] . Окрім наведеного, допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , підтвердили в судовому засіданні факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка є його дочкою, та факт своєчасного прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON] та [PERSON] після смерті її батька [PERSON] . Зазначені покази свідків повністю узгоджуються із письмовими доказами якими було надано заявником на підтвердження та обґрунтування своїх вимог та підтверджують факти які просить встановити заявник у своїй заяві. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п.5 ч.2 вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під час судового розгляду, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що спір про право відсутній. Згідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Абзацом 1 пункту 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що необхідно звернути увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.7 Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Постановою про відмови у вчиненні нотаріальної дії Першої ХДНК від 09.11.2018 року за № 4555/02-31 [PERSON] було відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті [PERSON] . Як вбачається із витягу № 58693429 від 11.12.2019 року виданого ПН ХМНО Железняк Л.В., була зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . Від так, встановлення вищенаведених фактів має для заявника юридичне значення, а саме: реалізацію свого права на спадкування та отримання свідоцтва про спадщину. На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеними ті обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved