Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй трудової книжки. В заяві посилається на те, що для підготовки та подання документів для оформлення свого права на пенсію по захворюванню, вона звернулася до Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області. Але в УПФУ Вільнянського району Запорізької області їй повідомили, що в правовстановлюючих документах, наданих [PERSON], виявилась помилка. Так, у трудовій книжці [NUMBER] від 03 вересня 1985 року на ім'я [PERSON] допущено помилку у написанні прізвища заявника, а саме невірно зазначено прізвище «[PERSON]», замість вірного прізвища «[PERSON]». Трудова книжка була виписана на дівоче прізвище заявниці «[PERSON]». 01 червня 1991 року заявниця уклала шлюб і змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]. При внесені змін до трудової книжки, у зв'язку зі зміною прізвища, було допущено помилку в написанні прізвища, що позбавляє можливості ідентифікувати її прізвище, оскільки запис в трудовій книжці зроблений на прізвище «[PERSON]». За таких обставин в заявника виникла необхідність у виправленні таких розбіжностей в її прізвищі, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з вказаною заявою для встановлення факту належності їй трудової книжки. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, але надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає, просить задовольнити їх повному обсязі. Представник заінтересованої особи УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Суд, проаналізував матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 28 ЦК України фізична особа має власне прізвище, ім'я та по батькові, яке надається їй відповідно до закону, що стверджується наданими документами справи. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами п.12 Постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст.256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що 01 червня 1991 року заявниця уклала шлюб і змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER], паспорт громадянки України серії [NUMBER] від 07.06.1996, виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, але запис в трудовій книжці зроблений на прізвище «[PERSON]» (арк. с.3,5). В зв'язку з невідповідністю документів щодо написання прізвища, заявник[PERSON] позбавлена можливості скористатись своїм правом на оформлення пенсії по захворюванню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. В даний час необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої не збігається з прізвищем у паспорті, а саме трудової книжки, в якій зроблено запис «[PERSON]». Відповідно до копії трудової книжки (арк.с.5-7), копії картки платника податків (арк. с.8), копії свідоцтва про шлюб (арк. 7) видно, що «[PERSON]» та «[PERSON]» це одна і та особа. Суд вважає, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в суді, такий факт має юридичні наслідки, тому доцільно захистити права заявника, задовольнивши її вимоги. У відповідності з ч. 2 п. 5 ст.234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказуюь на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй трудової книжки [NUMBER] від 03 вересня 1985 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved