Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Заявник звернувся до районного суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй на праві власності 36/100 частин домоволодіння в будинку № 3 по провулку Садовського в м. Києві, що зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації і записане в книзі реєстрації за № 33211. Заява мотивована тим, що на підставі розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.10.2001 року за № 1059 свідоцтва на право власності на будинок по [ADDRESS], було видано наступним громадянам: гр. [PERSON] - на 38/100 частин домоволодіння, гр. [PERSON] - на 36/100 частини і гр. [PERSON] - на 26\\100 частини домоволодіння, право власності яких було зареєстровано Київським БТІ. Згодом [PERSON] здійснила продаж належних їй 26/100 частин зазначеного вище володіння на користь [PERSON] та [PERSON] у розмірах 14/100 та 12/100 відповідно. Таким чином, заявник володіє 50/100 частинами домоволодіння [ADDRESS] (36/100 + 14/100) на підставі двох правовстановлюючих документів. 28.09.2016 року заявник звернулася до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про втрату документів, зокрема свідоцтва про право власності на 36/100 домоволодіння по провулку [ADDRESS] Відповідно до висновку органів поліції проведеного за результатами перевірки, причетних осіб до зникнення моїх речей встановити не виявилось можливим. Тривалий час заявник зверталась з різними заявами про отримання дублікату даного свідоцтва про право власності на 36/10 частин вищевказаного будинку, але тривале листування з відповідними органами не дали результату та заявнику було відмовлено у видачі дублікату правовстановлюючого документу. В зв'язку з чим у заявника виникла необхідність звернення до суду в порядку окремого провадження для встановлення факту належності на праві власності вищевказаної нерухомості, оригінал на який заявником втрачено. Метою встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, є реалізація його права як власника майна для можливості подальшого розпорядження ним, спрору про право власності між сторонами немає. Представником заявника до початку розгляду справи подано заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, вимоги заяви підтримав на зазначених в заяві підставах. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав поштою заяву де просив розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги заяви підтримав. Інші заінтересовані особи, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2001 року за № 1059 Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано Розпорядження про видачу свідоцтва на право власності на будинок по провулку [ADDRESS] таким громадянам: [PERSON] - на 38/100 частин домоволодіння, гр. [PERSON] - на 36/100 частини і гр. [PERSON] - на 26\\100 частини домоволодіння. На підставі даного розпорядження органу місцевого самоврядування, 04.10.2001 р. заявнику було видано свідоцтва про право на особисту власність на домоволодіння, яким засвідчено про те, що 36/100 частин домоволодіння в місті Києві по провулку [ADDRESS] належить [PERSON]. Уданому свідоцтві не було зазначено, які приміщення та будівлі входить до зазначеної частини. Право власності заявника у встановленому на той час порядку було зареєстровано заявником в Київському міському бюро технічної інвентаризації, про є запис в книзі реєстрації за № 33211 від 23.10.2001 року, що підтверджено листом Київського міського БТІ від 08.11.2016 р. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, [PERSON] продала належні їй 26/100 частин зазначеного вище володіння - [PERSON] та [PERSON] у розмірах 14/100 та 12/100 відповідно. Право власності на дані частини зареєстровано співвласниками в Реєстрі. Таким чином, на час розгляду даної справи співвласником вищевказаного домоволодіння є заявник у справі, якій належить 50/100 частин (36/100 + 14/100) і її право власності обумовлено двома правовстановлюючими документа, один з яких - на 36/100 частин будинку, а інший на 14/100 частин вказаного вище будинку, що також підтверджується інформаційною довідкою з Київського БТІ від 08.11.2016 року за вих.№ ПБ-2016 № 2202. Іншим співвласником домоволодіння є заінтересована особа у справі - [PERSON], якому на підставі двох правовстановлюючих документів належить 50/100 частин (38/100 + 12/100). Судом встановлено, що в зв'язку зі втратою оригіналу правовстановлюючого документу свідоцтва про право на особисту власність на домоволодіння від 04.10.2001 р., виданого на підставі розпорядження Подільської РДА від 02.20.2001 р., заявник у дані справі [PERSON] звернулася до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві 28.09.2016 р. Відповідно до висновку Деснянського УП від 30.09.2016 р. за результатами перевірки заяви [PERSON], причетних осіб до зникнення речей заявника встановити не виявилось можливим. Матеріалами справи підтверджено, що заявник в період жовтень 2016 р. - березень 2017 р. неодноразово зверталась до різних органів (Подільської РДА у м.Києві, відділу з питань майна комунальної власності Подільської РДА у м.Києві, комунального концерну «Центр комунального сервісу», Управління державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві, Державного архіву м.Києва, Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації) з метою отримання дубліката свідоцтва про право власності на 36/100 домоволодіння по провулку [ADDRESS], що підтверджується копіями листів (а.с.16-23). Між тим, даними органами повідомлено заявника про неможливість вирішення її питання. Про втрату оригіналу правовстановлюючого документу заявником було зроблено оголошення у газеті «Голос України» (№ 202 (6456) від 25.10.2016 р.). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є власником 36/100 частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 04.10.2001 р., виданого на підставі розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації 02.10.2001 за №1059, та зареєстрованого в Київському МБТІ в реєстровій книзі під реєстровим № 33211. Як власником, який втратив оригінал правовстановлюючого документу, [PERSON] були вжиті всі заходи для вирішення питання можливості отримання його дублікату у позасудовому порядку. Судом також встановлена відсутність спору відносно права власності [PERSON] на 36/100 частину вищевказаного будинку [ADDRESS] Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності з 01.01.2013 р., державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.3 вищевказаного Закону державна реєстрація прав є обов'язковою, за винятком, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник позбавлений можливості отримати в Подільської районної в м. Києві державної адміністрації дублікат правовстановлюючого документу на право власності на вказаний будинок в зв'язку з набуттям законної сили Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому встановити факт належності йому на праві власності частини вищевказаного на підставі правововстановлюючого документа може лише в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить зміна, виникнення або припинення особистих майнових чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.17 постаногви Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт володіння громадянином жили будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержанні чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Судом достеменно встановлено, що на праві власності заявнику [PERSON] відповідно до втраченого свідоцтва від 04.10.2001 р. належить 36/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], право власності з 2001 р. ніким не оспорювалось і не оспорюється на теперішній час, заявник з об'єктивних причин не може отримати дублікат свідоцтва про право власності, а в зв'язку з відсутністю право встановлюю чого документа не може зареєструвати своє право власності на 36/100 частин домоволодіння в Державному реєстрі прав, тому необхідно встановити судовим рішенням в окремому провадженні факт належності [PERSON] на праві власності на 36/100 частину Встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. Встановлення цього факту не пов'язане з наступним вирішенням судового спору про право цивільне, а тому заява підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правих підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, - факту належності на праві власності частини нерухомого майна. А відтак, заява підлягає задоволенню, оскільки її вимоги є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved