Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

заявник, [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті матері [PERSON], громадянки України, [INFO], уродженки [INFO] Серебрянка, Ровенського району, Воронезької області, Російської Федерації яка померла 26.08.2017 року у м. Луганськ Луганської області. Свої вимоги заявник мотивує тим, що\~ померла, [PERSON] доводиться йому матір'ю. При звернені до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління\~ юстиції\~ у Луганській області для отримання свідоцтва про смерть [PERSON], йому було відмовлено\~ у його видачі оскільки, заявником\~ предявлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», тому останній вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту смерті матері . Заявник у судове засідання не зявився, просив розглянути справу в його відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи, Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд,\~ дослідивши письмові\~ матеріали справи, приходить до висновку, про необхідність задоволення вимог виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії VI-УР № 448498 від 23.02.1965 року /а.с. 14/, [PERSON] є сином [PERSON]. Тобто, у судовому засіданні підтверджено родинний зв'язок заявника з померлою. З копії паспорту громадянина України серії ЕН № 392997 /а.с. 6-7/, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 12.03.2005 року, слідує те, що заявник, [PERSON], [INFO] є громадянином України, зареєстрований за адресою: Україна, Луганська область, м. Луганськ, вул. 16-та лінія[ADDRESS]. З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /а.с 21/ фактично заявник мешкає за адресою: вул. Садова, буд. 17, с. Травневе, Міловського району, Луганської області. З копії паспорту громадянина України серії ЕМ № 366090 /а.с 9/, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 14 жовтня 1999 року, слідує те, що померла, [PERSON], є громадянкою України, зареєстрована за адресою: Україна, Луганська область, м. Луганськ, кв. Ватутіна[ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВВ № 043433 /а.с. 20/, яке було видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції [PERSON], [INFO], померла 26.08.2017 року. Згідно довідки про причину смерті № 507 /а.с. 11/ виданої ДЗ «Луганської міської поліклініки № 10» 26.08.2017 року причина смерті [PERSON] - дисциркуляторна енцефалопатія, атеросклероз судин головного мозку. Суд оцінює свідоцтво про смерть та довідку пропричину смерті як доказ, на підставі якого можливо встановити\~ наявність факту смерті не зважаючи на те, що документи не відповідають\~ встановленому зразку, та видані на тимчасово непідконтрольній території України. Зазначене узгоджується із висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно\~\~ ст. 57 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.» Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України «Суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у\~ разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті». Згідно ч.1 ст. 257-1\~ ЦПК України вбачається, що «Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України». За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5\~ від 31 березня 1995 року\~ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Згідно до п. 13\~ Постанови Пленуму Верховного суду України №5\~ від 31 березня 1995 року\~ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявником\~ було доведено, що він є сином [PERSON], яка померла на тимчасово непідконтрольній території України,\~ де була\~ похована\~ за місцем свого фактичного мешкання, вимоги\~ заявника законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved