Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим [INFO] [PERSON] по день його смерті. Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що з 01 серпня 2014 року почала спільно проживати з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки в цьому не було потреби. В 2014 році, вони переїхали проживати у будинок [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де вели господарство, спільно використовуючи власні кошти для проживання, утримання житла та його ремонту. Згодом, у зимовий період вони переїхали і проживали у квартирі заявника за адресою [ADDRESS] , до весняного періоду, а потім знову поверталися у будинковолодіння [PERSON] На протязі 2014-2019 років, під час спільного проживання за спільні кошти святкували дня народження, ювілеї та родинні свята. За період спільного проживання [PERSON] неодноразово перебував на лікуванні, а тому на його оздоровлення витрачалися спільні кошти на придбання медикаментів, проведення обстеження та лікування. [INFO] [PERSON] помер, заявник здійснила його поховання, як дружина. На даний час, вона є єдиним спадкоємцем після [PERSON] , а тому встановлення даного факту заявнику необхідне для спадкування спадкового майна, яке належало померлому. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Берегуляк Ф.Г. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Тернопільського міського відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1841. Після його смерті першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №842/2019. За життя покійний склав заповіт 23 березня 2015 року за реєстровим №263, посвідченою Середою І.А приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 08 червня 2015 року за реєстровим №675, згідно якого все своє майно померлий заповідав [PERSON] . Вказаний заповіт згодом скасував своєю заявою від 08 червня 2015 року. Інших заповітів померлий за життя не складав. Відповідно до матеріалів спадкової справи, 20 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Інші спадкоємці за законом та заповітом станом на день розгляду справи в суді до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Як вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2006 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належала 1/2 частка домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно довідки виданої ПП «Загребелля» від 28.01.2020 року № 50, [PERSON] [INFO] проживав за адресою [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] . Разом з ним проживала і зареєстрована громадянська дружина [PERSON] , [INFO] , згідно акту опиту свідків від 28.01.2020 р. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є похресницею померлого [PERSON] , була в хороших стосунках із заявником та [PERSON] . Знає [PERSON] , яка була як дружина для його хресного, вони зустрічалися давно, але в серпні 2014 року почали жити разом. Пояснила, що [PERSON] з [PERSON] приходили до неї в гості, а вона приходила до них. Їй відомо, що [PERSON] не був одружений, хворів, всі витрати на лікування, а потім і на похорон несла [PERSON] . Про родичів [PERSON] вона ніколи не чула і не бачила. Відомо, що взимку вони проживали у квартирі заявника по [ADDRESS] , [ADDRESS] влітку у будинку [PERSON] по [ADDRESS] . Проживали як одна сім`я, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його мати [PERSON] з 2014 року проживала з [PERSON] . Почали вони проживати за його рекомендацією, оскілки до цього часу довго зустрічалися, в липні 2014 року він йшов в АТО, а тому не хотів, щоби мати залишалася сама. Він вважав [PERSON] своїм вітчимом, спілкувалися з ним про футбол, про автомобілі. Його мати, [PERSON] , разом із [PERSON] вели спільне господарство, взимку вони проживали у квартирі заявника по [ADDRESS] , [ADDRESS] влітку у будинку [PERSON] по [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає [PERSON] з 80-их років, коли працювали разом. Потім спілкувалися лише час від часу. Коли [PERSON] хворів, то в лікарні з ним було [PERSON] , яка оплачувала лікування. На свята вони зажди були разом. Про родичів [PERSON] вона ніколи не чула і не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , знає, що останні п`ять років [PERSON] із [PERSON] проживали разом, бачила [PERSON] в квартирі, коли приходила в гості. Коли [PERSON] знаходився в лікарні, [PERSON] про нього піклувалася. На свята вони зажди були разом. Про родичів [PERSON] вона ніколи не чула і не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] , з ним не був в дуже хороших відносинах, а тому не спілкувався. Час від часу бачив на подвір`ї [PERSON] [PERSON] . Коли [PERSON] хворів, то в лікарні з ним була [PERSON] . Інших родичів [PERSON] не знає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що останні п`ять років [PERSON] із [PERSON] проживали разом. Коли [PERSON] хворів, то в лікарні з ним була [PERSON] , яка оплачувала лікування. Він декілька разів на прохання [PERSON] , підвозив [PERSON] , до лікарні, з лікарні, допомагав на присадибній ділянці. Також судом досліджено фотографії надані позивачкою, на яких зафіксовано спільне святкування свят [PERSON] разом із померлим [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України ). Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ, які підлягаю розгляду судом в порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення. Даний перелік не є виключним. В силу вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог статей 315-319 ЦПК України у в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Дослідивши надані докази показання свідків, довідку виданої ПП «Загребелля» від 28.01.2020 року, матеріали спадкової справи, суд приходить до переконання, що заявником доведено факт того що [PERSON] та [PERSON] , проживали разом як одна сім`я постійно з серпня 2014 року до дня смерті [PERSON] . Встановлено, що на час розгляду справи в суді інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися, заповіту останній за життя не складав. Встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та спадкодавця [PERSON] з 01 серпня 2014 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, надасть право заявнику спадкувати за законом після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги те, що іншого способу захисту прав заявника немає, суд вважає, що заяву слід задовольнити та встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] із [PERSON] , [INFO] , з серпня 2014 року по 11 листопада 2019 року.

Outcome: approved