Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Заявник звернувся до суд із кдопотанням про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню. Свою заяву обгрунтовує наступним, а саме Міжнародним арбітражним центром при Федеральній палаті економіки Австрії було прийнято рішення по справі № 8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до ПАТ «Перший інвестиційний банк» про стягнення :аборгованості на підставі банківської гарантії №2704-19752. Рішення прийнято одноособовим арбітром Францом Т.Шварцем. Рішення Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії по справі № 8СН-5039 складається з двох частин: Перше часткове рішення (з питань юрисдикції) від 17.01.2011 року та Друге часткове рішення (по суті справи) від 28.03.2011 року. Відповідно до Першого часткового рішення (з питань юрисдикції) від 17.01.2011 року Міжнародний арбітражний центр при Федеральній палаті економіки Австрії вирішив: a. сторони уклали дійсну арбітражну угоду, що міститься в Банківській гарантії; b. у результаті цього Арбітр має юрисдикцію проводити слухання в справі, що збуджено (порушено) Позивачем, і виносити по ній рішення; а також c. відхилити заперечення Відповідача відносно юрисдикції; d. рішення про присудження оплати судових витрат за даним арбітражним процесом відкладається до винесення остаточного рішення. Відповідно до Другого часткового рішення (по суті справи) від 28.02.2011 року Міжнародний арбітражний центр при Федеральній палаті економіки Австрії по справі С5СН-5039 вирішив: а. Відповідач повинен виплатити Позивачу протягом 14 днів з часу вручення цього Рішення, суму 2 468 816,80 євро плюс наступні проценти: і) 11.19 % процентів на 1,381.564.90 євро з 20 січня 2008 р. до 21 грудня 2008 р.; іі) 11.19 % процентів на 2.468,816.80 євро з 22 грудня 2008р. до 31 грудня 2008р.; ііі) 9.88 % процентів на 2,468,816.80 євро з 1 січня 2009 р. до ЗО червня 2009 р.; іv) 8,38% процентів на 2,468,816.80 євро з 1 липня 2009 р. і надалі, б. Рішення про витрати по справі залишається за кінцевим рішенням. Компетенція Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії розглядати справу за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до ПАТ «Перший інвестиційний банк» та приймати по цій справі остаточне арбітражне рішення ґрунтується на арбітражному застереженні, що міститься в тексті Гарантії оплати №2704-19752, яка була видана ВАТ «Перший інвестиційний банк» Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.». Вищезазначеним арбітражним застереженням передбачене наступне: «Ця гарантія регулюється австрійським законодавством. Будь-які суперечки, що виникають у зв 'язку із цією гарантією, будуть остаточно вирішуватись шляхом арбітражу заправилами примирення та арбітражу Арбітражного центру Австрійської Федеральної ономічної палати. Трибунал буде складатись із одного арбітра, призначеного за вказаними равилами. Арбітражна процедура відбуватиметься й рішення буде прийняти у Відні, мовою арбітражу буде англійська мова». Перше часткове рішення від 17.01.2011 та Друге часткове рішення від 28.02.2011 року Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії року по справі №8СН-5039 були вручені юридичним представникам ПАТ «Перший інвестиційний банк». Просив суд на підставі норм Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958 року (Нью-Йорк), ст. 35 Закону України «Про кжнародний комерційний арбітраж» визнати Перше часткове рішення (з юрисдикції) Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії від 17.01.2011 року по справі №8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» (Донау-Сіті-Штрассе, 11, А-1220, Відень, Австрія) до Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» (04073, м.Київ, проспект Московський, буд. 6, Код ЄДРПОУ 26410155), відповідно до якого одноосібний арбітр Франц Т.Шварц вирішив: a. сторони уклали дійсну арбітражну угоду, що міститься в Банківській гарантії; b. у результаті цього Арбітр має юрисдикцію проводити слухання в справі, що збуджено Позивачем, і виносити по ній рішення; c. відхилити заперечення Відповідача відносно юрисдикції; d. рішення про присудження оплати судових витрат за даним арбітражним процесом відкладається до винесення остаточного рішення. Посив надати дозвіл на примусове виконання Другого часткового рішення (по суті) Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії від 28.02.2011 року по справі №8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк», відповідно до якого одноосібний арбітр Франц Т.Шварц вирішив, що Публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» повинен заплатити Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» суму 2468816,80 євро плюс наступні проценти: 11,19 % процентів на 1,381,564.90євро з 20 січня 2008 р. до 21 грудня 2008 р., що становить 142737,61 євро; 11,19% процентів на 2468816.80 євро з 22 грудня 2008 р. до 31 грудня 2008 р., що становить 7568,78 євро; 9,88 % процентів на 2468816.80 євро з 1 січня 2009 р. до 30 червня 2009 р., що становить 120957,14 євро; 8,38% процентів на 2468816.80 євро з 1 липня 2009 р. і до 09.01.2014 року, що становить 937509,17 євро, що разом становить З677589,50 євро та за офіційним курсом НБУ гривні до євро станом на 09.01.14 складає 39959525,39 гривень та видати відповідно виконавчий лист. В подальшому заявником подано клопотання зі збільшеними вимогами, а саме просив визнати Перше часткове рішення (з юрисдикції) Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії від 17.01.2011 року по справі №8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк», відповідно до якого одноосібний арбітр Франц Т.Шварц вирішив: a. сторони уклали дійсну арбітражну угоду, що міститься в Банківській гарантії; b. у результаті цього Арбітр має юрисдикцію проводити слухання в справі, що збуджено Позивачем, і виносити по ній рішення; а також c. відхилити заперечення Відповідача відносно юрисдикції. d. рішення про присудження оплати судових витрат за даним арбітражним процесом відкладається до винесення остаточного рішення. Просив надати дозвіл на примусове виконання Другого часткового рішення (по суті) Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії від 28.02.2011 року по справі №8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк», відповідно до якого одноосібний арбітр Франц Т.Шварц вирішив, що Публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» повинен заплатити Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» суму 2468816,80 євро плюс наступні проценти: 11,19 % процентів на 1381564,90 євро з 20 січня 2008 р. до 21 грудня 2008 р., що становить 142737,61 євро; 11,19% процентів на 2468816,80 євро з 22 грудня 2008 р. до 31 грудня 2008 р., що становить 7568,78 євро; 9,88 % процентів на 2468816,80 євро з 1 січня 2009 р. до 30 червня 2009 р., що становить 120957,14 євро, 8,38% процентів на 2468816,80 євро з 1 липня 2009 р. і до 20.04.2017 року, що становить 1619855,81 євро, що разом становить 4238979,00 євро та за офіційним курсом НБУ гривні до євро станом на 20.04.2017 року складає 121782051,59 гривень та видати відповідно виконавчий лист. Також просив надати дозвіл на примусове виконання Остаточного рішення (стосовно витрат) Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії від 06.06.2012 року по справі №8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк», відповідно до якого одноосібний арбітр Франц Т.Шварц вирішив, що Публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» повинен заплатити Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» витрати на судовий розгляд в сумі 239333,57 євро, що за офіційним курсом НБУ гривні до євро станом на 20.04.2017 року складає 6875838,06 грн. та видати відповідно виконавчий лист. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Представник боржника просив у задоволенні клопотання відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до Першого часткового рішення (з питань юрисдикції) від 17.01.2011 року Міжнародний арбітражний центр при Федеральній палаті економіки Австрії вирішив: a. сторони уклали дійсну арбітражну угоду, що міститься в Банківській гарантії; b. у результаті цього Арбітр має юрисдикцію проводити слухання в справі, що збуджено (порушено) Позивачем, і виносити по ній рішення; а також c. відхилити заперечення Відповідача відносно юрисдикції; d. рішення про присудження оплати судових витрат за даним арбітражним процесом відкладається до винесення остаточного рішення. Згідно Другого часткового рішення (по суті справи) від 28.02.2011 року Міжнародний арбітражний центр при Федеральній палаті економіки Австрії по справі С5СН-5039 вирішив: а. Відповідач повинен виплатити Позивачу протягом 14 днів з часу вручення цього Рішення, суму 2 468 816,80 євро плюс наступні проценти: і) 11.19 % процентів на 1,381.564.90 євро з 20 січня 2008 р. до 21 грудня 2008 р.; іі) 11.19 % процентів на 2.468,816.80 євро з 22 грудня 2008р. до 31 грудня 2008р.; ііі) 9.88 % процентів на 2,468,816.80 євро з 1 січня 2009 р. до ЗО червня 2009 р.; іv) 8,38% процентів на 2,468,816.80 євро з 1 липня 2009 р. і надалі, б. Рішення про витрати по справі залишається за кінцевим рішенням. Остаточним рішенням (стосовно витрат) Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії від 06.06.2012 року по справі №8СН-5039 за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» одноосібний арбітр Франц Т.Шварц вирішив, що Публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» повинен заплатити Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» витрати на судовий розгляд в сумі 239333,57 євро. Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (далі по тексту - Конвенція) була ратифікована Президією Верховної Ради СРСР 10.08.1960 року та набула чинності для України 10.01.1961 р. Учасниками конвенції є як Україна так і Австрія, що підтверджується листом Міністерства закордонних справ України від 07.02.2000 року ЛМ.3/8-076-137 (додаток №5). Статтею III Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (ратифікована Президією Верховної Ради СРСР 10.08.1960 року та набула чинності для України 10.01.1961 р. Учасниками конвенції є як Україна так і Австрія) передбачено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і виконує їх відповідно до процесуальних норм тієї території, де вимагається визнання і приведення до виконання цих рішень, на умовах, викладених в нижченаведених статтях. Відповідно до статті IV цієї Конвенції для визнання та виконання арбітражного рішення, сторона, що просить виконання повинна надати: 1.Оригінал або належним чином засвідчену копію арбітражного рішення; 2.Оригінал або належним чином засвічену копію арбітражної угоди. Згідно ст.35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» Арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36. Сторона, що спирається на арбітражне рішення або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в статті 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську або російську мову. За положеннями ст. 36 Закону України «Про міжнародний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що зкорема одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено. Крім того, статтею 396 ЦПК України передбачено, що Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України. Так, дійсно компетенція Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії розглядати справу за позовом Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» до ПАТ «Перший інвестиційний банк» та приймати по цій справі відповідні арбітражні рішення передбачено в арбітражному застереженні, що міститься в тексті Гарантії оплати №2704-19752, яка була видана ПАТ «Перший інвестиційний банк» Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.». Данним арбітражним застереженням передбачено, що ця гарантія регулюється австрійським законодавством. Будь-які суперечки, що виникають у зв 'язку із цією гарантією, будуть остаточно вирішуватись шляхом арбітражу заправилами примирення та арбітражу Арбітражного центру Австрійської Федеральної ономічної палати. Трибунал буде складатись із одного арбітра, призначеного за вказаними равилами. Арбітражна процедура відбуватиметься й рішення буде прийняти у Відні, мовою арбітражу буде англійська мова. Вищезазначені рішення Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії винесені на підставі гарантії оплати №27.04-19572, за якою ПАТ «Перший інвестиційний банк» виступив гарантом відповідного виконання контракту №105/2004 від 17.06.2005 року, укладеного між «NAVIGATOR HANDELGESSELLSCHAFT M.B.H.» та «NORBERT SCHALLER GESMBH» стосовно купівлі обладнання для первинної переробки худоби та переробки м'яса на повну вартість першої частини товарів, що будуть відвантажені відповідно до контракту №1052004 у сумі 3268521 євро, відповідно до умво кнтракту №105/2004 оплата має бути здійснена наступним чином: 621704 євро, як перший внесок, мають бути сплачені не пізніше 20.06.2005 року й 160000 євро, як другий внесок, не пізніше 25.09.2005 року, решта 2486816 євро, 18 рівними щомісячними внесками належать до оплати за відповідним графіком. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 24.06.2008 року визнано недійсною гарантію №27.04-19752 з доповненнями до неї №28.04-17327, підписаним 25.04.2006 року, бенефіціаром за якою є Компанія «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.», банком - гарантом - ВАТ «Перший інвестиційний банк». Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2008 року рішення Господарського суду м. Києва від 24.06.2008 року залишено без зміни, а апеляційну скаргу Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» - без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2009 року касаційну скаргу Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2008 року - без змін. Ухвалою Верховного суду України від 09.04.2009 року відмовлено в порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 12.03.2009 року. З рішення Господарського суду м. Києва від 24.06.2008 року вбачається, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення сторонами дій, передбачених розділами І та II «Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14 грудня 2004 року №639. У гарантії відсутні дата та місце її складання. Гарантія підписана головою правління позивача - [PERSON] без рішення відповідного колегіального органу. Згідно зі статтею 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Гарантія підписана особою без необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому вона підлягає визнанню її недійсною. За ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи, що рішенням Господарського суду м. Києва від 24.06.2008 року визнано недійсною гарантію №27.04-19752 з доповненнями до неї №28.04-17327, підписаним 25.04.2006 року, бенефіціаром за якою є Компанія «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.», банком - гарантом - ВАТ «Перший інвестиційний банк», а тому відсутні підстави для задоволення клопотання Компанії «Норберт Шаллер Гезельшафт м.б.Х.» про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню. З викладеного,

Outcome: approved