Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи заяву покликається на те, що 21 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір пожиттєвого утримання посвідченим завідувачем П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ткачук Г. І. Даний факт також стверджується реєстраційним посвідченням Львівського МБТІ від 15.11.1994 року, згідно якого [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. У зазначених документах прізвище заявника вказано як [PERSON], а ім'я та по батькові [PERSON]. У паспорті громадянина України прізвище ж заявника вказано, як [PERSON]. Також як [PERSON] прізвище заявника записано у свідоцтві про народження та у картці фізичної особи- платника податків (ідентифікаційний номер [NUMBER]). На час оформлення договору пожиттєвого утримання від 21 жовтня 1994 року в чинному на той час паспорті було зазначине прізвище заявника [PERSON]. При отриманні нового паспорта в 2001 році, органами паспортного столу Міністерства внутрішній справ було виявлено помилку в написанні прізвища заявника і паспорт вже видавався з виправленою помилкою та прізвище вказано як [PERSON]. Аналогічна ситуація булі і з свідоцтвом про народження, в свідоцтві про народження від 02 березня 1966 року зазначається прізвище заявника [PERSON], при заміні свідоцтва та приведенні його до безпомилкового написання в 2001 році вже вказується прізвище заявника [PERSON]. Дана помилка у договорі пожиттєвого утримання від 21 жовтня 1994 року та реєстраційному посвідченні Львівського МБТІ від 15.11.1994 року перешкоджає заявнику використовувати його власність на свій розсуд, так як він не може провести реєстрацію вказаної нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв'язку із цим він, заявник, змушений звернутись до суду для встановлення факту правовстановлюючого документу. Просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів- договору пожиттєвого утримання укладеного 21 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір пожиттєвого утримання та посвідченим завідувачем П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ткачук Г. І., а також реєстраційного посвідчення Львівського МБТІ від 15.11.1994 року. В судовому засіданні представник заявника уточнені вимоги підтримав. Просить встановити факт належності [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) всіх документів, що видані на ім'я [PERSON], в тому числі й реєстраційного посвідчення Львівського МБТІ від 15.11.1994 року про реєстрація на праві особистої власності квартири [ADDRESS]. Зацікавлена особа- приватний нотаріус Грищенко Наталія Олександрівна в судове засідання не з'явилася, а тому згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити з наступних підстав . Судом встановлено, що 21 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір пожиттєвого утримання посвідченим завідувачем П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ткачук Г. І., де прізвище заявника зазначено «[PERSON]» /аркуш справи 8/. Як вбачається із реєстраційного посвідчення Львівського МБТІ від 15.11.1994 року, згідно якого [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /аркуш справи 9/. Як випливає із свідоцтва про народження, прізвище заявника вказано [PERSON] /аркуш справи 6/. Згідно паспорта громадянина України прізвище заявника значиться як «[PERSON]» /аркуш справи 12-13/. Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON], прізвище заявника вказано «[PERSON]» /аркуш справи 14/. Отже, безперечно є встановленим факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів , а установи , які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки та відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України (у редакції ЦПК України 2004 року), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що уточнена заява [PERSON] є підставною, обґрунтованою, підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved