Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, посилаючись на те, що заявник народився 18 жовтня 1989 року. Його батьки не перебували у шлюбі, у звязку з чим, у свідоцтві про народження відомості про батька записані зі слів матері [PERSON]. 16.02.1990 року його батько [PERSON] визнавав заявника своїм сином, що підтверджується довідкою про встановлення батьківства і тому прізвище заявника було змінено із «Нікіпелов» на «Колеганов», та йому видане повторне свідоцтво про народження. Зараз, коли йому знадобилося повторне свідоцтво про народження, але в органах РАЦСу йому відмовили, у звязку з тим, що відповідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, знайдено актовий запис про народження 212 від 18.01.1990 року, складений відділом державної реєстрації актів про народження Сімферопольського є лише дані про його народження як [PERSON], [INFO]. Зміни щодо визнання батьківства до Державного реєстру внесені не були. Просив встановити факт визнання 16.02.1990 року батьківства [PERSON] та зміни [PERSON], [INFO], прізвища «Нікіпелов» на «Колеганов». Заявник в судове засідання не зявився, направив до суду заву про слухання справи у його відсутність, просить справу розглядати у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання, не зявився та не повідомив про причини своєї неявки. Свідок [PERSON], в судовому засіданні підтвердила, що дійсно [PERSON], являється батьком [PERSON]. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, пояснення свідка, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник народився 18 жовтня 1989 року в м. Сімферополь АР Крим, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-АП №495375, виданого 20 лютого 1990 року. Відповідно до вказаного свідоцтва, матірю заявника є [PERSON], відомості про батька у свідоцтві про народження зазначено зі слів матері. У звязку з визнання [PERSON] батьківства, прізвище заявника змінено з «Нікіпелова» на «Колеганов», що підтверджується довідкою про визнання батьківства №1203 від 26.09.2017 року, виданий відділом реєстрації м. Сімферополь Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, на тимчасово окупованій території АР Крим, а тому є недійсним і не створює правових наслідків. Як зазначено в п.п.1,2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Крім того відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі\~ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 рок, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно свідоцтва про народження ІІІ-АП №495375 виданого 18.10.1990 року заявник [PERSON] народився 18.10.1989 року в м. Сімферополь АР Крим та в графі батько зазначено «Колеганов Михайло Анатолійович». Вказані письмові докази та показання свідків, які повністю узгоджуються між собою, з достовірністю підтверджують визнання [PERSON] батьківства відносно заявника. Заявник звернулася до органів РАЦСу із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження, разом з цим, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про народження у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували визнання [PERSON] батьківства відносно заявника та зміни прізвища заявника з «Нікіпелова» на «Колеганов» . Зазначене підтверджується відповідною листом-відмовою органу РАЦСу за №14.16-16/1920 від 06.10.2017 року. Враховуючи, що встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання повторного свідоцтва про народження, а встановити його в іншому порядку неможливо, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 256, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: approved