Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, яку уточнив в процесі розгляду справи. В обґрунтування своєї заяви вказав, що він з 03.06.1983 року та по теперішній час проживає на території України у Центральному районі [ADDRESS]. Також з 15.06.1983 року його було зараховано на роботу до Жданівського заводу технологічного обладнання, де він працював до 26.01.2000 року, про що свідчить запис у трудовій книжці. Рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON], на території України станом до 24 серпня 1991 року необхідне для набуття [PERSON], [INFO], яка є його донькою, що підтверджує свідоцтво про народження від 18.10.1976 р., актовий запис № 347, громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянств від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ та Закону України «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ. Встановлення факту постійного проживання на території України до моменту проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи ГУДМС України в Донецькій області Павлова Л.В. в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечувала та просила їх задовольнити. Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з паспортними даними [PERSON], [INFO], останній є уродженцем м.Сім Челябінської області та 27.10.1988 року міським ВРАГС м.Маріуполя зареєстровано шлюб з [PERSON], 1953 року народження. (а.с.3). Згідно з трудовою книжкою заведеною на ім'я [PERSON], 1950 р.н., останній 15.06.1983 року зарахований до цеху МСБ-1 токарем-розточувальником 6 розряду на Жданівський завод технологічного обладнання, 26.01.2000 року звільнений за власним бажанням. (а.с.5). Відповідно до записів у домовій книзі для реєстрації громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 02.04.1991 року (а.с.7-8). Відповідно до посвідки на постійне проживання серія [NUMBER], [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого міським РАЦС м.Златоуста-36 Челябінської області 18 жовтня 1976 року, [INFO] року народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991р. Підстави набуття громадянства України передбачені ст. 6 Закону України «Про громадянство України», згідно з якою громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачені умови набуття громадянства України за територіальним походженням, зокрема, частиною 1 даної статті встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до рекомендацій, викладених Верховним Судом України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.). При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника підлягають повному задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], [INFO], громадянин України, проживав на території України з 1983 року по теперішній час, в тому числі станом на 24.08.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved