Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Заявник [PERSON], звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в м. Шахтарськ, Донецької області, помер [PERSON], який є його батьком, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану він не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом держаної реєстрації для здійснення реєстрації смерті, в зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. Як зазначає заявник, встановлення факту смерті потрібно для отримання допомоги на поховання та прийняття спадщини після смерті батька. Заявник в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у м. Харкові в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.235 ЦПК України). Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Положеннями частини 1 статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 2, 3 ст.9 зазначеного Закону). За правилами п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [INFO] у м.Шахтарськ Донецької області, помер [PERSON], [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть ДНР № 444 від [INFO], виданим Муніципальною установою «Центр первісної медико-санітарної допомоги міста Шахтарська», свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної республіки. При цьому, відповідно до п.15 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м.Шахтарськ Донецької області відноситься до таких населених пунктів, а також відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, на території м. Шахтарськ органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тобто смерть [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки ця подія відбулася на тимчасово окупованій території, а саме, у м.Шахтарськ Донецької області. Відповідно до листа начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у м. Харкові Вдовіної Т.А. від 16.11.2017 року №2130/15.03-04-04 у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної республіки, заповнений російською мовою та не має юридичної сили на території України. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою , рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до матеріалів справи, заявником є [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 5 березня 1997 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 1971 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Таким чином [PERSON] є батьком [PERSON]. На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник посилався в обґрунтування своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], [INFO] м. Шахтарськ, Донецької області, який помер [INFO] у місті Шахтарськ Донецької області, та є батьком заявника, а тому заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Outcome: approved