Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим чоловіком [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкування за законом). В обґрунтування своєї заяви зазначає, що з 22.10.1982 року по день смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Разом вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на недоотриману ним за життя пенсію. Звернувшись за відкриттям спадкової справи до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини, їй було роз`яснено, що вона має право на прийняття спадщини у відповідності із ст.1264 ЦКУ у четверту чергу спадкоємців за законом і запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим чоловіком не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. З цих підстав просила ухвалити рішення по суті заявлених вимог, на підтвердження своїх вимог надала письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами заявниці і її покійного чоловіка, і підтверджують, що останні проживали разом. Заявник у судове засідання не з`явилась у заяві просила справ проводити без її участі. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані заявницею документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 30.11.1995 року серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що 22.10.1982 року зроблено актовий запис№771. Згідно свідоцтва про смерть від 26.05.2021 року серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] у м. Торез Донецької області. Згідно довідки від 15.06.2021 № 1438-5000367406 [PERSON] перебуває на облік внутрішньо переміщених осіб і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкової маси, як зазначає заявниця, увійшла недоотримана за життя пенсія чоловіка, яку вона бажає отримати. Положеннями частин першої ст. 21,27 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Згідно із ч. 1ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з досліджених судом доказів, заявниця [PERSON] перебуваючи з [PERSON] на час його смерті у зареєстрованому шлюбному союзі, має статус дружина, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги. Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.12.2020 у справі № 482/2163/17, суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав. Факти неюридичного характеру не підлягають встановленню судом як у позовному, так і непозовному провадженні. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Позивачем обрано спосіб захисту свого спадкового права шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим чоловіком не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, однак жодних підстав, які б зумовлювали необхідність саме такого судового захисту нею не зазначено. Так, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що право заявниці порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, як саме порушуються/не визнаються відділом обслуговування громадян №14 (сервісний центр м. Волноваха) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області права [PERSON] на реалізацію права на оформлення спадкового майна - недоотриманої пенсії. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що захист вказаних прав заявниці неможливий шляхом вчинення нотаріусом ряду нотаріальних дій, пов`язаних з оформленням прав заявниці на спадщину після смерті [PERSON] , що зумовлювало б необхідність судового захисту прав заяниці. З огляду на ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За таких обставин, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що спадкові права заявниці, які виникли після смерті її чоловіка не залежать від факту який вона просить встановити в судовому порядку, та існує інший порядок їх реалізації, а тому відсутні підстави для задоволення завлених вимог. Зважаючи на те, що у задоволенні заявлених вимог суд відмовляє, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на заявника.

Outcome: dismissed