Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] в м. Донецьк Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, у віці 73 років померла його мати [PERSON] , причина смерті: постінфарктний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою. З метою реєстрації смерті матері він звернувся до органу ДРАЦС, але отримав відмову. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Просить встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , в м. Донецьк Донецької області Україна. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.11.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Також про дату, час і місце судового розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, але в заяві просив справу розглянути без його участі. Представник заінтересованої особи: Селидівського міського відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з`явився. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 25.04.2000 року [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю зазначена [PERSON] . Згідно дублікату довідки від 30.10.2017 року № 8490 [PERSON] взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, та його фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З лікарського свідоцтва про смерть № 62 від 28.09.2019 року, довідки про причину смерті від 28.09.2019 року та свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 28.09.2019 року, виданих на тимчасово непідконтрольній території України вбачається, що [INFO] у віці 73 років в м. Донецьк Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , причина смерті: постінфарктний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою. Згідно відмови Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 16.39-127/301 від 19.11.2019 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом документи, які підтверджують факт смерті були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому дані документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють будь-яких правових наслідків, в зв`язку з чим син померлої позбавлений можливості зареєструвати смерть своєї матері в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надані заявником документи, які підтверджують факт смерті його матері, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON] , але при цьому не може визнати їх належним та допустимим доказом, оскільки вони видані органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявнику органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити він не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявника слід встановити факт смерті його матері на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявнику свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявника, суд не повертає сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved