Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Заявник [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~заявою про\~видачу обмежувального\~припису стосовно\~колишнього чоловіка\~ [PERSON] .\~Просила видати\~обмежувальний припис,\~яким вжити\~такі заходи\~тимчасового обмеження\~ прав [PERSON] та покласти на нього обов`язки: - заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраж\-далою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців. В обґрунтування вказаних вимог зазначала, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16.12.1995. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 08.09.2014 заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука шлюб між заяником та [PERSON] розірвано.\~У даний час, заявник проживає у квартирі [ADDRESS] разом з дітьми, заінтересована особа [PERSON] також проживає разом з нею. Впродовж тривалого часу вона постійно потерпає від насильства зі сторони [PERSON] . Його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії (вчинки), його поведінка занадто агресивна. [PERSON] , постійно погрожує заявнику фізичною розправою, під час сварок руйнує, б`є меблі в квартирі, постійно намагається вибити ногами двері до її кімнати. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої і в стані алкогольного сп`яніння не може контролювати свої дії. Заявник неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів починаючи з 2020 року, проте це не дало результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Вважає, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. 09.09.2021 ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених в ній. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухаши учасників справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16.12.1995. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 08.09.2014 заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/5589/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.09.2014. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.11.2020 у справі №524/7043/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. на користь держави. Постановою суду встановлено, що 26.10.2020 року в період з 08 год. до 14:00 год. [PERSON] , за місцем свого проживання: [ADDRESS] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї дружини [PERSON] , насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, внаслідок чого було завдано шкоду її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.04.2021 у справі №524/2702/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. у дохід держави. Постановою суду встановлено, що 23.03.2021 близько 21 години 00 хвилин [PERSON] за своїм місцем проживання перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї дружини [PERSON] насильство в сім`ї а саме умисні дії психологічного характеру що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погрозою фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю [PERSON] , чим вчинив правопорушення передбачені частиною другою статті 173-2 КУпАП. 22.07.2021 ДОП СП ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Кобик К.А. відносно [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства 22.07.2021 близько 22 год. 00 хв. за адресою мешкання стосовно постраждалої особи [PERSON] було складено терміновий заборонний припис строком на 10 діб, яким [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 22.08.2021 відносно [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалої особи [PERSON] було складено терміновий заборонний припис строком на 10 діб, яким [PERSON] заборонено вхід та перебування у місці проживання постраждалої особи. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» (далі - Закон). Вказаний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 частини 1статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини 1статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1 статті 350-4\~ПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини 1статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі ст. 3\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», предметом регулювання цього\~Закону\~є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя, матір (батька) або дітей одного з подружжя (колишнього подружжя) та іншого з подружжя (колишнього подружжя). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Суд уважає що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що [PERSON] вчиняє психологічне насильство стосовно заявника у розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність у видачі обмежувального припису. Строк дії обмежень, з урахуванням характеру та тривалості насильства, суд вважає виправданим у шість місяців. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved