Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] в м.Донецьк внаслідок хвороби помер її чоловік [PERSON]. Проте отримати свідоцтво про його смерть вона не може, оскільки чоловік помер на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати документ, що може бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. З метою отримання свідоцтва про смерть її чоловіка заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], померлого [INFO] у м.Донецьк. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та пояснила, що вона з чоловіком була переміщена з тимчасово окупованої території до м.Димитров, звідки у серпні 2016 року поїхала з чоловіком додому у Київський район м.Донецьк, де були сильні обстріли, щоб подивитися на будинок і забрати речі. [INFO] у дворі їх будинку чоловік раптово помер, у нього відірвався тромб, за життя він хворів серцем. Поховали його наступного дня, оскільки було дуже жарко. Ховала чоловіка вона разом з сестрою і донькою, які постійно мешкають в м.Донецьк. Представник заінтересованої особи Димитровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 22.08.1975 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про встановлення факту смерті якого подана заява, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу заявника. Згідно запису у паспорті громадянина України [NUMBER], виданого на ім'я заявника [PERSON], [INFO], остання з 25.06.2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно запису у паспорті громадянина України [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] [PERSON], [INFO], останній з 25.06.2005 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 31.08.2016 року Київським відділом запису актів громадянського стану м.Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], помер [INFO] у віці 69 років у місті Донецьк, Київському районі, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний запис від 31.08.2016 року за № 892. Причиною смерті [PERSON], 1947 року народження, згідно з лікарським посвідченням про смерть та довідкою комунального закладу «Центр первинної лікарсько-санітарної допомоги №4 м.Донецька» Донецької Народної Республіки № 389 від 11.08.2016 року стала хронічна судинна-мозкова недостатність ІІІ ступеню, церебральний атеросклероз ІІІ ступеню. Заявник [PERSON] та [PERSON], про встановлення факту смерті якого подана заява, з 21.07.2016 року взяті на облік як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з [ADDRESS], в [ADDRESS], що підтверджується відповідними довідками від 21.07.2016 року №№ 1455025675, 1455025674. На звернення [PERSON] Димитровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області своїм листом від 31.10.2016 року відмовив заявнику у державній реєстрації смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] в м.Донецьк, оскільки подане нею свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 31.08.2016 року Київським відділом запису актів громадянського стану міста Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, що не є територіальним органом Міністерства юстиції України, а тому вважається недійсним. Допитаний у суді свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає за адресою: [ADDRESS], де, як переселенці зареєстровані подружжя [PERSON]. Чоловік заявника [PERSON] помер [INFO] у дворі свого будинку в м.Донецьк, коли він з дружиною [PERSON] поїхав до себе додому, там його і поховали. Про смерть чоловіка він дізнався від самої заявниці. За життя [PERSON] скаржився на хворобу серця. Свідок [PERSON], подруга свідка [PERSON] та його дружини, пояснила, що вона часто приходить у гості до [PERSON], у яких мешкали подружжя [PERSON], переміщенці з м.Донецьк, з якими вона теж була знайома. Влітку 2016 року від [PERSON] їй стало відомо, що чоловік заявника помер в м.Донецьк, потім їй про смерть чоловіка розповіла сама заявник. За життя померлий вживав пігулки у зв'язку з хворобою серця. Відповідно до листа Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01.11.2016 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], [INFO], не виявлено. Смерть фізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 ч.ч.1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 місто Донецьк є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у зв'язку з чим їх зобов'язано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно за наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON], не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть чоловіка заявника не може бути визнаний належним доказом, оскільки виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті її чоловіка. На підставі пояснень заявника, показів свідка, інших письмових доказів суд приходить до висновку про доведеність факту смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті чоловіка.

Outcome: approved