Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що 06.10.2013 року померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], він є спадкоємцем за правом представлення, оскільки його мати [PERSON] рідна дочка [PERSON], померла в січні 1995 року, для оформлення спадщини йому необхідно встановити родинні відносини з померлою бабою, так як не збереглося свідоцтво про народження та про шлюб його матері. Заявник просив суд встановити факт, що померла 06.10.2013 року [PERSON] дійсно була матір»ю [PERSON], яка померла 07.01.1995 року, та його рідною бабою. В судовому засіданні [PERSON] подану заяву повністю підтримав. Представник заінтересованої особи Білоцерківської міської ради Київської області у вирішенні даного питання покладався на розсуд суду, після перерви в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. За ухвалою суду від 20.11.2015 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено [PERSON], яка належить до числа спадкоємців після смерті [PERSON] В судове засідання [PERSON] не зявилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 06.10.2013 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що стверджується копією свідоцтва про її смерть. З матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини входить квартира [ADDRESS], яка належить спадкодавцю на підставі договору обміну від 31.08.2000 року, що слідує з копії цього договору, який посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-3146, на договорі є реєстровий напис Білоцерківського МБТІ про реєстрацію вказаної квартири на ім»я [PERSON] від 31.08.2000 року, реєстрова книга № 98, реєстр № 11077. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку з втратою годувальника та ін. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 07.01.1995 року померла [PERSON] мати заявника по справі, що стверджується копіями свідоцтв про її смерть та про народження [PERSON]. З матеріалів спадкової справи № 32/2013 після смерті [PERSON], копію якої надано на запит суду приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], слідує, що спадщину після смерті спадкодавця прийняв її чоловік [PERSON], подавши заяву 26.10.2013 року про відмову від спадщина на користь [PERSON], але потім відкликав цю заяву, подавши 26.03.2014 року заяву про прийняття спадщини; син спадкодавця [PERSON] заявою від 22.03.2014 року відмовився від спадщини на користь онуки спадкодавця [PERSON], яка 13.03.2014 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті баби; [PERSON] заявою від 31.01.2014 року відмовився від спадщини на користь правнучки спадкодавця [PERSON], яка 31.01.2014 року подала заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заповіту померла не залишила, а за положеннями ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-якого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Заявник [PERSON] є спадкоємцем за законом за правом представлення, оскільки, як вказано вище в рішенні, його мати [PERSON] померла 07.01.1995 року. На ті обставини, що померла [PERSON] була дочкою [PERSON] та матір»ю [PERSON], вказували в поданих до нотаріуса заявах про прийняття спадщини та про відмову від спадщини [PERSON] та [PERSON]. Заявником було також надано копію рішення виконавчого комітету Гребінківської селищної ради від 19.05.1981 року № 51, згідно якого [PERSON] було призначено опікуном над внуком [PERSON] [INFO], оскільки його батько знаходився в місцях позбавлення волі, а мати не займалася вихованням своєї дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] сусіди [PERSON], в суді показали, що добре знають заявника та його дочку [PERSON], які доглядали [PERSON] та її чоловіка [PERSON] до смерті, їм відомо, що заявник це онук [PERSON], його мати [PERSON] померла дуже давно. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать зібраним по справі доказам. Отже, заявник має право на спадкування за правом представлення, якби була жива його мати, то вона б мала право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги, оскільки за ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом і вказано вище, після смерті спадкодавця заявник у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини за законом на користь своєї дочки [PERSON], але він не має всіх необхідних документів для підтвердження факту родинних стосунків з померлою [PERSON] На запит нотаріуса відділом ДРАЦС реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області надано [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, згідно якого 04.11.1973 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Щодо актового запису про шлюб [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] [INFO], то згідно відповіді відділу ДРАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис про шлюб відсутній. Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для оформлення спадщини після смерті [PERSON], тобто, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, оскільки в цьому випадку заявник реалізує своє право на спадщину. А тому враховуючи все наведене суд вважає за можливе встановити той факт, що померла 06.10.2013 року [PERSON] дійсно була матір»ю [PERSON], яка померла 07.01.1995 року, та рідною бабою [PERSON].

Outcome: approved