Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з участю заінтересованої особи: Відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, із заявою, в якій просив суд, встановити факт народження дитини - [PERSON], який народився 04.09.2015 року в Автономній [PERSON] Крим, місто Севастополь, матір'ю дитини записати [PERSON], [INFO], батьком - [PERSON], [INFO] \~\~ В обґрунтування заяви посилається на те, що 14.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 04.09.2015 р. у подружжя народився син - [PERSON] у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим. 25.12.2015 року заявнику видано Медичне свідоцтво про народження серії 67 № 005829 медичною установою м. Севастополь. [PERSON] Крим є тимчасово окупованою територією. Вказує,що медичне свідоцтво про народження від 25.12.2015 року, видане незаконними органами влади АРК є недійсним та не створює правових наслідків. Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації заявником батьківських прав. В судове засідання заявник та його представник не з'явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився,\~\~про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, проти заявлених вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних мотивів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2\~ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п.1,7 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно п. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб заявника актовий запис № 570 виданого повторно 21.11.2014 року Відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району м. Севастополь Управління запису актів громадянського стану Правління Севастополя, був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. Відповідно до Медичного свідоцтва про народження серії 67 № 005829 від 25.12.2015 року виданого медичною установою м. Севастополь у [PERSON] 04.09.2015 року народилася дитина - [PERSON]. Згідно ч.3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1,2\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч.1\~ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя . Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року\~\~№ 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ним батьківських прав відносно дитини, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved