Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з чоловіком з 2002 по 2005 роки. В заяві вказувала, що вона, [PERSON], громадянка [PERSON] Федерації, з 2001 по 2007 роки поживала на території України за вкладними талонами до паспортного документу, що їй видавали ДМС України Великобагачанського районного сектору та ДМС України Автозаводського районного відділу у місті Кременчуці. Годувальником та приймаючою стороною являвся її чоловік [PERSON]. 08.10.2004 року її чоловік помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, виданий 08.10.2004 року Устивицькою сільською радою Велико-Багачанського району Полтавської області. Посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві заявник просив суд встановити факт її перебування на території України на утриманні її чоловіка з 2002 по 2005 рік. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій заяву підтримали, просила суд заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які перелічені в ч 1. цієї норми. Також у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких належить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Зокрема п.1 ч.1 ст.3 Закону, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України « Про громадянство» від 18.01.2001 року, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Ст.1 цього Закону визначає поняття «безперервне проживання на території України» та « проживання на території України на законних підставах»: - безперервне проживання на території України - проживання особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; - проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітки про постійну чи тимчасову прописку на території України, або мають посвітку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Судом встановлено, що [PERSON], громадянка [PERSON] Федерації, з 2001 по 2007 роки поживала на території України за вкладними талонами до паспортного документу, що їй видавали ДМС України Великобагачанського районного сектору та ДМС України Автозаводського районного відділу у місті Кременчуці. Годувальником та приймаючою стороною являвся її чоловік [PERSON]. 08.10.2004 року її чоловік помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, виданий 08.10.2004 року Устивицькою сільською радою Велико-Багачанського району Полтавської області. Заявник отримала листа від 14.01.2016 року, вих. № 4/206, яким їй роз'яснено, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія їй має бути перерахована. Тому, звернулась з відповідною заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Полтавській області про призначення їй даного виду пенсії, на що отримала відповідь, що надані їй документи не являються повністю коректними і не доказують того, що на момент смерті її чоловіка вона дійсно перебувала разом з ним і знаходилась в Україні. За відповідними доказами вона звернулась до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Великобагачанського районного сектору та до ДМС України Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці, та отримала відповідь, що відповідно до Журналу № 1736 обліку звернень щодо подовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, 14 квітня 2004 року їй продовжувався термін перебування в Україні до 14 жовтня 2004 року. Приймаючою стороною та утримувачем являвся її чоловік - [PERSON]. Доказом її перебування на момент смерті чоловіка в Україні являється також виписка із її медичної карти Кременчуцької міської лікарні про те, що з 2001 року вона перебуває під наглядом на Диспансерному обліку у сімейного лікаря за станом здоров'я. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved