Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

заявник звернувся до суду з зазначеною заявою в порядку окремого провадження. В обґрунтування заяви вказує, що 26 червня 2016 року померла його бабуся, [PERSON]. За життя, 13 жовтня 2015 року, бабуся склала заповіт, яким все своє майно заповідала йому, [PERSON] Спадковим майном, яке залишилось після смерті бабусі є: земельна ділянка площею 5,160 гектарів, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала їй на підставі державного акту серії І-ДП № 111786, виданого Голубівською сільською радою 21 грудня 2001 року, та квартира № 4, що знаходиться в будинку № 10 по вулиці Центральній в селі Видвиженець Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала бабусі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 травня 2000 року. Після смерті бабусі заявник звернувся до нотаріальної контори, в звязку з чим нотаріусом заведено спадкову справу № 419/2016, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та квартиру, нотаріусом було відмовлено, в звязку з тим, що заявником представлені свідоцтво про смерть [PERSON], свідоцтво про право власності на спадкову квартиру на імя [PERSON], та державний акт на право приватної власності на землю, в якому власником зазначена [PERSON]. В наданих документах наявні розбіжності у прізвищі спадкодавця та власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання представник заявника не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Вимоги заяви підтримала. Представники заінтересованих осіб до суду не зявилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Пояснення не надали. В судовому засіданні 30 січня 2018 року вирішено питання про витребування спадкової справи, отриманої судом 02 березня 2018 року. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. 21 грудня 2001 року Голубівською сільською радою народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю, площею 5,160 гектарів, розташовану на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії І-ДП № 111786, на ім'я [PERSON] (пай № 517), проживаючої: [INFO], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18242 (Г) від 21 грудня 2001 року. 22 травня 2000 року Колективним сільськогосподарським підприємством «Видвиженець» видано Свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване в реєстрову книгу за № 196-1, згідно з яким [PERSON] на підставі розпорядження керівника органу приватизації від 11 березня 2000 року № 20 належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. 26 червня 2016 року померла [PERSON]. За життя, 13 жовтня 2015 року, [PERSON], мешкаюча: [ADDRESS] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] Після смерті [PERSON] заявник звернувся до нотаріальної контори, в звязку з чим нотаріусом заведено спадкову справу № 419/2016. Інший спадкоємець за законом [PERSON] подав заяву про обізнаність із змістом заповіту та про те, що не має бажання отримувати свідоцтво про право на обовязкову частку. Листом нотаріуса від 19 липня 2017 року № 1630/02-14 заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та квартиру відмовлено, в звязку з тим, що заявником представлені свідоцтво про смерть [PERSON], свідоцтво про право власності на спадкову квартиру на імя [PERSON], та державний акт на право приватної власності на землю, в якому власником зазначена [PERSON]. В наданих документах наявні розбіжності у прізвищі спадкодавця та власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину . Таким чином, суд приходить до висновку про наявність невизнаних інтересів заявника, які не визнаються нотаріусом на не дають змоги заявнику реалізувати належним чином свої спадкові права. Вирішуючи заяву суд виходить з наступного. Відповідно до чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт того, що Державний акт на імя [PERSON] та Свідоцтво про право власності на житло на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON] підтверджується тим, що решта анкетних даних [PERSON] в правовстановлюючих документах, а саме: імя та по батькові, місце проживання, співпадають з анкетними даними [PERSON], вказаними у свідоцтві про смерть. Таким чином вбачається наявність розбіжностей у імені та прізвищі особи, щодо якої видано правовстановлюючі документи та свідоцтвом про смерть, а саме замість вірного прізвища «Сітракова» у правовстановлюючих документах вказано «Ситракова», що не відповідає дійсному прізвищу особи, яка набула право власності. Означена невідповідність перешкоджає заявнику в реалізації права на спадкування, не може бути усунена іншим чином, ніж шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Право заявника не визнається заінтересованими особами, не має інших правових шляхів для усунення розбіжностей в силу вимог законодавства та усунення яких необхідне для належної реалізації права власності. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. З огляду на викладене, зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved