Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті батька звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак при цьому допущено описку при написанні прізвища спадкоємця,вказано - [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Така помилка перешкоджає заявнику вчиняти будь які дії щодо розпорядження спадковим майном, тому звертається до суду з даною заявою. 09.09.2020 ухвалою судді в справі було відкрито провадження та призначено до розгляду на 25.09.2020. В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник заінтересованої особи Дрогобицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про чини неявки суд не повідомив, заперечень проти задоволення заяви не подано, а відтак суд вважає за можливе прозглянути заяву за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З положень п. 12 Постанови Пленуму ВСУ N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що із відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали повинна звертатись до суду особа, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем Матеріалами справи встановлено, що згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , повне ім`я заявника є - [PERSON] (а.с.3). Поряд з тим, в матеріалах справи наявні ряд документів з анкетними даними « [PERSON] », а саме: копія ідентифікаційного коду, копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про укладення шлюбу (а/с 4, 6). Однак, державним нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори при видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька заявника [PERSON] , яка сталася 07.01.1996 (а/с7), було допущено описку при написанні прізвища спадкоємця, а саме вказано « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] » (а/с 5). Вказані неточності в написанні прізвища заявника не дають можливості скористатися своїм правом на реалізацію особистих майнових та немайнових прав. У відповідності до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту є необхідним заявниці для реалізації її права власності на майно. При таких обставинах суд вважає, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.

Outcome: approved