Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся до суду, із заявою, в якій просить суд: встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO], та встановити, що в період з березня 2010 року по 10 листопада 2015 року [PERSON], [INFO], постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що в [ADDRESS] постійно проживала його мати [PERSON]. В 2010 році [PERSON] перенесла ішемічний інсульт, внаслідок чого потребувала сторонньої допомоги, тому, в березні 2010 року заявник переїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS], де проживає і по сьогоднішній день без реєстрації місця проживання. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на все належне їй майно, в т. ч. і на будинок в [ADDRESS]. Оскільки заявник проживав разом зі своєю матір'ю більше п'яти років і на момент її смерті був поруч з нею, вважав себе таким, що прийняв спадщину. Крім того, 25 березня 2010 року його мати заповіла йому все свої майно, склавши на його ім'я заповіт. 29 червня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Тимошенко Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі якої було відкрито спадкову справу. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропущення ним шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини та не подання документів, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, у його свідоцтві про народження його матір'ю записана [PERSON], що ставить під сумнів його родинні зв'язки з [PERSON]. Вказані розбіжною позбавляють можливості нотаріуса встановити факт родинних відносин та видати йому свідоцтво про прийняття спадщини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представником заявника [PERSON] [PERSON] було подано до суду заяву, в якій остання підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу без участі заявника [PERSON] та його представника [PERSON], на допиті свідків не наполягала, та просила прийняти до уваги експертний висновок від 22 січня 2019 року. Представник заінтересованої особи Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника та не заперечив проти задоволення заявлених вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути у відсутність сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 31 липня 1967 року, [INFO] народилася [PERSON] (а.с. 12). 14 лютого 1948 року між [PERSON] та [PERSON], 1927 року народження, було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 13). [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). 07 березня 1986 року між [PERSON] та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 14). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 26 липня 2018 року, [PERSON] народився [INFO], його батьком записаний [PERSON], матір'ю записана [PERSON] (а.с. 63, 64). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 26 липня 2018, [PERSON], [INFO], уродженка смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.65, 66). Згідно експертного висновку № 056/85-а від 22 січня 2019 року Українського бюро лінгвістичних експертиз, по батькові «[PERSON]», російською «[PERSON]» та «[PERSON]» є ідентичними, оскільки розбіжності в записах виникли внаслідок фіксації в різних документах форм імені та по батькові від варіантних літературних форм особового імені [PERSON] та [PERSON] внаслідок зближення цих літературних варіантів за посередництвом спільних розмовних та здрібнілих форм, український архаїчний запис «[PERSON]» та субнормативний запис «[PERSON]» зроблено під впливом розмовної практики в умовах певного діалектного ареалу (а.с.71). Таким чином, з викладеного вбачається, що [PERSON] є рідним сином [PERSON]. Зазначені обставини також підтверджуються заповітом складеним 25 березня 2010 року яким [PERSON] заповіла все своє майно своєму сину [PERSON] та довідками виконавчого комітету Чоповицької селищної ради, за якими [PERSON] проживала в [ADDRESS] разом з сином [PERSON]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Як роз'яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Аналізуючи вищевикладені доводи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON], яка померла [INFO], а саме те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], оскільки факт їх родинних стосунків підтверджено належними та допустими доказами. Щодо заявлених вимог в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] на момент смерті зі спадкодавцем, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимог ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За час свого життя [PERSON] склала заповіт від 25 березня 2010 року, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, в т. ч. житловий будинок [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Будницьке Малинського району Житомирської області сину [PERSON] (а.с.11). 29 червня 2017 року із заявою видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Малинького районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. (а.с.54). 29 червня 2017 року приватним нотаріусом Малинького районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходитья за адресою: [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], через пропущення [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надання документів, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 67). Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки, виданої 28 червня 2017 року виконавчим комітетом Чоповецької селищної ради Малинського району Житомирської області [PERSON], [PERSON] на день своєї смерті - [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 57). Згідно довідки, виданої 26 червня 2018 року виконавчим комітетом Чоповецької селищної ради Малинського району Житомирської області, [PERSON] на день своєї смерті - [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], крім неї в даному будинку ніхто не був зареєстрований, але разом з нею проживав без реєстрації її син [PERSON] і проживає на даний час (а.с.15). Згідно довідки, виданої 26 червня 2018 року виконавчим комітетом Чоповецької селищної ради Малинського району Житомирської області, [PERSON] дійсно фактично проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS], та доглядав свою хвору матір [PERSON] з 15 березня 2010 року по день її смерті - [INFO] (а.с.15). Як встановлено судом, заявник більше п'яти років проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON] в будинку [ADDRESS] без реєстрації в даному будинку свого місця проживання та вважаючи себе таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], не звертався до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги заявника про встановлення факту постійно проживання заявника зі спадкодавцем у період часу з березня 2010 року по [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved