Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 14 листопада 2014 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Він та його дружина є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України (з м. Донецьк), та взяті на облік та зареєстровані в [INFO]. 23 червня 2016 року його дружина народила доньку в м. Донецьк. Він звернувся до Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для проведення реєстрації народженої дитини на території України, однак отримав відмову, оскільки надані ним документи на підтвердження народження дитини не відповідають законодавству України. У звязку з чим просить встановити факт народження дитини жіночої статі 23 червня 2016 року в м. Донецьк, Україна, батьком якої є [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, матір`ю є [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецьк, громадянка України. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на вищезазначені обставини. Також зазначив, що він з дружиною на початку червня 2016 року поїхали до батьків у гості в м. Донецьк і там його дружина 23 червня 2016 року народила доньку, що на три тижні раніше визначеного строку пологів. Представник заінтересованої особи Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності та рішення по справі просила прийняти на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. \~\~\~\~Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України \~суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. \~\~\~\~Частиною 1\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. \~\~\~\~Згідно ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. \~\~\~\~Частиною 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України\~«Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна\~\~реєстрація\~\~народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до\~Сімейного кодексу України. Згідно вимог\~ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. В судовому засіданні встановлено, що \~[PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON]) 14 листопада 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується копіями їх паспортів. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 1061 від 24 червня 2016 року, виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства Донецької Народної Республіки, у [PERSON] 23 червня 2016 року народилася дівчинка. Частиною 1\~ст. 59 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому суд не бере до уваги як доказ вище зазначене медичне свідоцтво про народження. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що заявник є його племінником. Після початку антитерористичної операції, десь з 2015 року заявник та його дружина [PERSON] мешкають у нього. На початку червня 2016 року вони поїхали у гості до батьків в м. Донецьк та там 23 червня 2016 року у них народилася донька. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що заявник є його племінником. Після початку антитерористичної операції, десь з 2015 року заявник та його дружина [PERSON] мешкають у його брата [PERSON] [PERSON] була вагітна. На початку червня 2016 року вони поїхали у гості до батьків в м. Донецьк та там 23 червня 2016 року у них народилася донька. \~\~\~\~Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт народження дитини громадянкою [PERSON], про який просить заявник, та вважає доведеним факт народження у заявника 23 червня 2016 року у м. Донецьк дитини жіночої статі. \~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial