Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Заявник [PERSON] у березні 2021 року звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла у місті Києві [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтовується, тим, що є єдиним спадкоємцем матері, спадщина, що відкрилася після її смерті, складається із земельної ділянки площею 0,0616 га, садового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини (лист вих.№ 10/01-16 від 04 березня 2021 року). Між тим [PERSON] з 2014 року по день смерті матері спільно проживали за вищевказаною адресою, хоча фактично були зареєстровані у інших місцях, що обумовлено технічними труднощами реєстрації місця проживання у садовому будинку. Спільне проживання заявника та його мами було обумовлено незадовільним станом здоров`я останньої, [PERSON] останні роки життя часто хворіла, потребувала постійного догляду і допомоги, яку він забезпечував, під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство, а після смерті матері він продовжив вільно користуватися спадковим майном, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину за померлою мамою. Ухвалою суду від 05.04.2021 р. відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги заяви [PERSON] , просив їх задовольнити. У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маловицька Н.А. не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд заяви [PERSON] за її відсутності. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. За правилами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно пунктів 3.21, 3.22 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5від 22.02.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У абзаці 2 пункту 2, пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суми повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 р., тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У своїй заяві [PERSON] просить суд встановити факт, який породжує юридичні наслідки, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно для оформлення спадщини. При цьому чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, а також його встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд, вивчивши заяву [PERSON] , матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, знаходить необхідним заяву задовольнити, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Означене знайшло своє підтвердження в судовому засіданні: свідоцтві про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Києві, серії [NUMBER] , 22 серпня 2020 року видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , 05 квітня 1968 року видане Шевченківським ЗАГС міста Києва, що свідчить про те, що матір`ю заявника є [PERSON] ; свідоцтві про право власності, 07 червня 2012 року видане [PERSON] . Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державного адміністрації) на підставі наказу № 808-С/СТ від 31 травня 2012 року, що свідчить по належність померлій садового будинку за адресою: [ADDRESS] , витязі про державну реєстрацію прав [PERSON] на садовий будинок Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 34792521 від 11 липня 2012 року, технічному паспорті на садовий будинок, виготовленому станом на 30 грудня 2011 року, плані садового будинку; державному акті на право приватної власності на землю серії 1V-КВ № 121806, виданий [PERSON] 25 листопада 1999 року на земельну ділянку площею 0,0616 га, розташованої на території [ADDRESS] на підставі рішення Київської міської ради від 10 грудня 1998 року № 73-10/174; довідці Садового товариства «Здоров`я-1» Дарницького району міста Києва № 139 від 02 березня 2021 року, що свідчить про те, що [PERSON] та його мати [PERSON] дійсно постійно проживали разом з 2014 року і до смерті останньої за адресою: [ADDRESS] ; довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «БОРІС» № 34 від 16 березня 2021 року, що свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] надавалось медична послуга в умовах стаціонару: госпіталізація 26.09.2041 р., виписка 02.10.2014 р.; госпіталізація 27.10.2014 р., виписка 03.11.2014 р.; госпіталізація 02.08.2015 р., виписка 12.08.2015 р.; госпіталізація 17.02.2017 р., виписка 25.02.2017 р.; госпіталізація 10.05.2018 р., виписка 17.05.2018 р.; госпіталізація 11.12.2018 р., виписка 02.01.2019 р., в медичній документації зазначена адреса проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Обставини, які б спростовували зазначені факти, судом не здобуто. На підставі викладеного,

Outcome: approved