Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] народилася [PERSON], яка є її бабусею та померла [INFO]. 29 червня 1950 року [PERSON] побралася з [PERSON], який у 1953 році помер, більш ніколи вона не виходила заміж. [INFO] у [PERSON] з [PERSON] народилася донька - [PERSON], яка 18 грудня 1971 року вийшла заміж за [PERSON] і у них народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], та вона - [PERSON], [INFO]. 10.12.1999 року вона вийшла заміж за [PERSON], у зв'язку з чим змінила на прізвище на [PERSON], а 16.01.2007 року розлучаючись з [PERSON] але прізвище залишила. 01.06.2007 році вона вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. За життя у її баби був будинок [ADDRESS]. В свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок за [NUMBER], яке видане 11 травня 1989 року виконкомом Купчинецької сільської ради зазначено, що цей будинок належить власнику [PERSON]. У вищезазначеному селі всі знали, що її бабуся виходила заміж за [PERSON], також знали, що вона вдова і, що її дівоче прізвище [PERSON]. У період заміни паспортів радянського зразку на паспорти, які видавалися громадянам України її бабусі видали у 2002 році паспорт на ім'я [PERSON], з яких підстав це відбулося їй не відомо. Під будинком де проживала її бабуся є земельна ділянка і огород, на ім'я [PERSON]. 24 листопада 2009 року було видано два державних акта на право власності на земельну ділянку: перший Серії ЯИ №216384 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га; а другий Серії ЯИ №216385 для ведення особистого селянського господарства площею 0,2166 га., також бабусі належала земельна ділянка (пай) 2,7297 га на території Купчинецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 381945, виданий Іллінецьким районним відділом земельних ресурсів від 17.03.2006 року, де власником паю зазначена [PERSON]. Бабуся їй довіряла, тому вирішила 23.12.2019 року уповноважити її бути її представником стосовно розпорядження усім її майном. 03 листопада 2020 року вона, її мати - [PERSON] та її сестра - [PERSON] звернулися з заявою до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. про прийняття всього спадкового майна після смерті бабусі - [PERSON]. Бабуся 20.10.1998 року склала заповіт на [PERSON], як виявилося пізніше, вже після смерті бабусі, в заповіті замість вірного прізвища «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Її мати - [PERSON] вирішила відмовитися від своєї долі в спадщині бабусі на її користь, про що вони написала заяву у нотаріуса, та коли нотаріус проаналізував всі документи, які вони надали для того, щоб вступити в спадщину після померлої бабусі виявилося, що існує не співпадіння між прізвищем бабусі у паспорті [PERSON], та у свідоцтві про смерть [PERSON] і свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] на [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої бабусі - [PERSON] їй нотаріусом було відмовлено та вручено чотири постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.11.2020 року, в яких були зазначені причини відмови, а саме вказано, що нотаріальна дія не може бути здійснена з таких обставин: доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин; факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні. Заявницею не подані документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, що згідно з вимогами пунктів 1, 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Під час розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину було виявлено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на право на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після мерлої [INFO] [PERSON] заявницею було надано свідоцтво на право особистої власності від 11.05.1989 року [NUMBER], видане на ім'я [PERSON]. Відомості щодо зміни [PERSON] прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» відсутні. Таким чином, не утверджено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а тому після видачі вищевказаної постанови вона вимушена була звернутися до суду з цією заявою. У зв'язку з чим, просить встановити факт родинних відносин між спадкодавцем бабусею [PERSON], яка народилася [INFO] і померла [INFO] та спадкоємицею п'ятої черги онукою [PERSON]; встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право особистої власності на жилий буд. [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON], що належить [PERSON]., яка померла [INFO] Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. в судове засідання не з'явилася, надіслала суду належним чином завірені копії сторінок спадкової справи № 41/2020, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO], та заяву в якій просить розглянути зазначену справу без її участі. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], її представника [PERSON] та свідка [PERSON], дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кайко О.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті її баби - [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 89). Відповідно до наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кайко О.П. копії спадкової справи, судом встановлено, що 03 листопада 2020 року до нотаріуса звернулася [PERSON] із заявою про відмову від прийняття належної їй спадщини, що залишилась після смерті її баби на користь онуки [PERSON], [INFO] (а. с. 84). Матеріалами справи підтверджено, що 23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кайко О.П. винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якими відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та зазначено, що заявницею було надано свідоцтво на право особистої власності від 11.05.1989 року [NUMBER], видане на ім'я [PERSON]. Відомості щодо зміни [PERSON] прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» відсутні. Таким чином, не підтверджено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 0521284100:06:002:0070; на земельну ділянку площею 0,2166 га, кадастровий номер 0521284100:06:002:0071 і на земельну ділянку площею 2, 7297 га, кадастровий номер 0521284100:04:000:0218, та зазначено, що заявницею не подані документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, що згідно з вимогами пунктів 1, 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 112-115). Також судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується посвідкою/свідоцтвом [NUMBER], виданим Купчинецькою сільською радою Дашевського району Вінницької області 06 березня 1937 року (а. с. 14), та відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON], [INFO] народження, померла [INFO] у смт. Слобожанське Дніпропетровської області (а. с. 25). Крім того, 29 червня 1950 року [PERSON], 1920 року народження, та [PERSON], 1905 року народження, зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] від 29 червня 1950 року (а. с. 15). Від подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим ЗАГС Купчинецької селищної ради Дашевського району Вінницької області 06 листопада 1950 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 29 (а. с. 27). 18 грудня 1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим Чумаковською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 38(а. с. 27). Від подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим Чумаковською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 29 (а. с. 30) та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], про що зроблено відповідний актовий запис № 56 (а. с. 30-1). 10 грудня 1999 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] від 10 грудня 1999 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 89 (а. с. 30-1), який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 16 січня 2007 року, було розірвано (а. с. 31). 01 червня 2007 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 01 червня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 268 (а. с. 32). Також у судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON], яка пояснила, що підтверджує обставини викладені заявницею у заяві та зазначила, що [PERSON] була бабусею [PERSON] та її бабусею, яка разом з дідусем побудували будинок, прожили разом три роки та дідусь помер. Бабуся народилася у Вінницькій області та мала дівоче прізвище [PERSON], після смерті діда вона більше не одружувалась. Пояснила, що під час зміни паспорту бабуся попросила видати їй паспорт на дівоче прізвище [PERSON], підтвердила факт того, що свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], яке видане на ім'я [PERSON], дійсно належить їх бабусі, оскільки дівоче прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] коли виходила заміж за їх діда [PERSON]. Судом встановлено та підтверджено поясненнями заявника і свідка, що в 1953 році помер їх дід [PERSON] чоловік [PERSON], та після його смерті їх бабуся прізвище не змінювала, а тому і свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], було видане на ім'я [PERSON]. Крім того, матеріали справи містять довідки № 450, № 451 від 10 грудня 2020 року за підписом старости сіл Купчиці, Волошкове, Яструбинці Мазур В.О. про те, що відповідно до по господарської книги № 1 за 1986 - 1990 роки особовий рахунок [NUMBER] в [ADDRESS] (а. с. 43, 44). Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечачи по своїй суті та змісту, показання свідка, суд вважає доведеними обставини, викладені у заяві про встановлення факту родинних відносин. Суд не вбачає суперечностей у наданих заявником документах та показаннях свідка, обставини, які можуть ставити під сумнів той факт, який просить встановити заявник, матеріали справи також не містять. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частиною 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності із п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Як визначають приписи ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1265 ЦК України в п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Тим самим факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України, оскільки вона подала заяву про прийняття спадщини як спадкоємець п`ятої черги за законом. Відсутність документального підтвердження факту родинних відносин унеможливлює право заявника на оформлення спадщини та/або вирішення інших питань пов`язаних зі спадкуванням, а тому звернення до суду є правомірним. Як вважає суд, вирішити питання в іншому, крім судового, порядку не можливо. Крім того, пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки забезпечує їй реалізацію майнових прав. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року звернено увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, зокрема, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що [PERSON], яка померла [INFO], є бабусею [PERSON], а також, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], яке видане на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], [INFO] народження, яка померла [INFO]. З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені у заяві знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, показаннями свідка, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та задовольняє її у повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved