Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила суд встановити їй факт постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги вказувала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій за життя, на підставі державного акта серії ДП № 015277 від 21.01.2005, належало право власності на земельну ділянку площею 3,8609 га. На час відкриття спадщини після смерті матері, вона фактично проживала з нею за адресою: [ADDRESS] , але своє місце проживання за вказаною адресою не реєструвала. Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, постановою нотаріуса від 07.02.2020 їй відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для її прийняття та відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з чим, вона звернувся до суду з вказаною заявою. Заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 37). Заінтересована особа Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника у розгляді справи не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, вимоги визнала та проти їх задоволення не заперечувала (а.с. 26). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , що відповідно підтверджується копіями свідоцтва про народження та паспорта заявника (а.с. 4-5, 9), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 6) За життя [PERSON] їй належало право власності на земельну ділянку площею 3,8609 га, розташовану на території Орджонікідзенської (нині Шевченківська) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю ДП № 015277 (а.с. 7, 10-12,17-19). Вказана земельна ділянка є спадковою масою, після смерті [PERSON] . Зі спадкової справи [PERSON] слідує, що з заявою про прийняття спадщини після її смерті, після спливу визначеного законом 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, звернулася лише її донька [PERSON] (а.с. 30). Згідно довідки Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 1323 від 03.12.2019, [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 32). Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 07.02.2020 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 36). Однак, згідно довідки Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1343 від 10.12.2019, заявниця [PERSON] проживала без реєстрації разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті, однією сім`єю, вони вели спільне господарство (а.с. 8). Вказані обставини підтверджуються актом від 21.02.2020, згідно якого заявник проживала зі своєю матір`ю до дня її смерті більше 10 років (а.с. 13). Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіт, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки від встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка є її матір`ю, на час відкриття спадщини, залежить виникнення у неї права на прийняття спадщини, даний факт в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, ніким не заперечувався, його встановлення не порушує права інших осіб, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] постійно на час відкриття спадщини після її смерті, за адресою: будинок [ADDRESS] .

Outcome: approved