Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до суду із заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття померлим 17 квітня 2017 року [PERSON], [INFO], спадщини померлої 11 жовтня 2001 року матері [PERSON], яка була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: Полтавська область, Семенівський район, село Веселий Поділ, вулиця Транспортна, будинок 36. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що 11 жовтня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 2,45 га, розташовану на території Веселоподільської сільської радою Семенівського району Полтавської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та інше майно. За час життя [PERSON] заповіт не склала. Спадкоємцем померлого був її син, та чоловік заявника [PERSON], інші спадкоємці відсутні. Заявник зазначає, що [PERSON] прийняв спадщину після матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у передбачений законом шестимісячний строк. До дня смерті [PERSON] її син проживав разом із нею більше трьох років, здійснював за нею догляд. 17 квітня 2017 року помер [PERSON], який за життя заповіт не склав. Заявник зазначає, що окрім неї спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого: [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від спадщини, подавши нотаріусу відповідні заяви. Заявник, [PERSON], прийняла спадщину свого чоловіка в установлений законом строк; 27 жовтня 2017 нею одержано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 17 квітня 2017 року [PERSON], яка складається із 1/3 частики квартири №65, що знаходиться в будинку №31 по вулиці Європейській в місті Кременчуці Полтавської області. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану у Полтавській області Семенівському районі Веселоподільської сільської ради за кадастровим номером 53245881200:00:001:0471, після померлого [PERSON], який фактично прийняв зазначену земельну ділянку у спадщину після смерті своєї матері, нотаріусом [PERSON] було відмовлено у звязку із не підтвердженням фактів наявності власного волевиявлення і здійснення певних дій сином померлої [PERSON], на виконання вимог статті 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, діючого станом на 11 жовтня 2001 року, а саме щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та/або подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. За викладених обставин, оскільки виникнення у [PERSON] відповідних майнових прав на зазначену вище земельну ділянку прямо залежить від встановлення факту прийняття чоловіком останньої спадщини його померлої матері, заявник і вимушена звернутись до суду. Заявник, [PERSON], а також її представник [PERSON], в судовому засіданні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи, Веселоподільського старостинського округу Виконавчого комітету Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без участі представника Веселоподільського старостинського округу. Заінтересована особа, Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу за його відсутності. Заінтересована особа, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала. Заінтересована особа, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу без участі представника заінтересованої особи, Веселоподільського старостинського округу Виконавчого комітету Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, а також заінтересованої особа, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], на підставі пояснень заявника, [PERSON], та її представника [PERSON], та заінтересованих осіб, [PERSON] та [PERSON] Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. 11 жовтня 2001 року померла [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №185150, виданого Веселоподільською сільською радою Семенівського району Полтавської області. За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,45 га, розташована на території Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №010965, виданого 17 травня 2001 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133, а також 1/3 частка квартири №[ADDRESS] (Щорса) в місті Кременчуці Полтавської області на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 лютого 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 17 лютого 1997 року №9886. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем померлої [PERSON] був її син [PERSON], [INFO]. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження ЯЩ №251241, виданого [PERSON] бюро ЗАГС Семенівського району Полтавської області. Після смерті матері, [PERSON] прийняв спадщину у вигляді 1/3 частки трикімнатної квартири №65 в будинку № 31, розташованому по вулиці Європейській (Щорса) в місті Кременчуці Полтавської області, що вбачається зі свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за номером 1021. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] спадкові права на земельну ділянку площею 2,45 га, що розташована на території Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області, та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №010965, виданого 17 травня 2001 року, не оформлював. 17 квітня 2017 року помер [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-КЕ №345451, виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області. Із заявою та відповідними документами для оформлення спадкових прав після померлого [PERSON] до нотаріуса звернулася дружина останнього, [PERSON], [INFO]. Факт перебування у шлюбних відносинах [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ №258112, виданого Палацом шлюбів міста Кременчука Полтавської області, а також відміткою в паспорті заявника серії КО №306882. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою для оформлення спадкових прав після померлого чоловіка, [PERSON], на спадщину, що складається із земельної ділянки площею 2,45 га, що розташована на території Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області, що належала померлій 11 жовтня 2001 [PERSON], і яка є матірю померлого 17 квітня 2017 року [PERSON]. Однак постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 20 січня 2018 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав, зокрема, не підтвердження власного волевиявлення і здійснення певних дій [PERSON] щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та/або подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень статті 524 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В судовому засіданні встановлено, що заповіт [PERSON] не складала та, враховуючи положення статей 527 та 529 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємцем останньої був її син [PERSON], інші спадкоємці відсутні. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями статті 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) передбачені дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 2 статті 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, на підтвердження прийняття спадщини [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном заявником надано до суду довідку Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області за вих..№1015 від 05 грудня 2017 року, зі змісту якої вбачається, що до дня смерті [PERSON], а саме до 11 жовтня 2001 року, [PERSON], [INFO], проживав разом із померлою за адресою: вулиця Транспортна, будинок 36, село Веселий Поділ, Семенівський район, Полтавська область, та здійснював догляд за своєю матірю більше трьох років. Окрім того, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживав з матірю [PERSON] за місцем її реєстрації протягом трьох років до дня її смерті, а після смерті останньої проживав там ще сорок днів; речами померлої розпорядився самостійно. На підставі викладеного, враховуючи зазначені вище положення чинного законодавства та законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також докази у вигляді пояснень свідків, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт прийняття [PERSON] спадщини після його померлої 11 жовтня 2001 року матері [PERSON], шляхом фактичного вступу ним в управління та володіння спадковим майном, на підставі частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року). Згідно зі статтею 293 Цивільно-процесуального кодексу України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 Цивільно-процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із розясненнями, наданими в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В судовому засіданні встановлено, що за життя померлий 17 жовтня 2017 року [PERSON], який має дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], заповіт не склав. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З досліджених в судовому засіданні матеріалів спадкової справи №14/2017, заведеної 21 липня 2017 року після померлого 17 квітня 2017 року [PERSON] вбачається, що діти останнього, [PERSON] та [PERSON], відмовились від прийняття спадщини за законом після померлого батька; заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого, [PERSON]. За викладених обставин, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON], суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], так як зазначений факт породжує юридичні наслідки у вигляді виникнення майнових прав останньої в результаті оформлення нею спадщини, у звязку із чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved