Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Заявник завідувач відділення № 3 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька Островик В.В. звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], поступив на лікування до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 с. Липини 08.08.2016 року за направленням ППЛ. Необхідності лікування не усвідомлює і згоди на госпіталізацію не надав. За даними амбулаторної карти № 161007 відомо, що під спостереженням психіатрів хворий знаходиться з 2007 року. З цього часу десять разів лікувався стаціонарно в ВОПЛ № 1 з параноїчною симптоматикою та розладами поведінки: з 18.10.07 по 01.12.07 р., з 17.11.08 по 10.02.09 р., з 24.09.09 по 10.02.10 р., з 05.04.11 по 13.07.11 р., з 31.01.12 по 10.04.12 р., з 12.02.13 по 14.06.13 р., з 16.10.13 по 09.12.13 р, з 15.07.14 по 10.10.14 р., з 06.05.15 по 18.06.15 р., з 13.11.15 по 24.12.15 р. з діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, афективно параноїчний синдром на тлі емоційно-вольового зниження. Встановлена ІІ група інвалідності за психічним захворюванням. Зазначає, що при огляді у відділенні: контакту недоступний, на більшість запитань не відповідає, або злобно-однослівно. Внутрішньо напружений, намагається приховати злість. Своїх переживань не виявляє, оскільки вважає себе здоровим. Некритичний. Комісією лікарів-психіатрів від 09.08.2016 року встановлено, що хворий [PERSON] продовжує страждати на тяжкий психічний розлад у вигляді безперервної параноїчної шизофренії, параноїчний синдром на тоі дефекту в емоційно-вольовій сфері, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього (не спить, перестав їсти, усамітнюється від уявних переслідувачів). Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Просить суд задовольнити заяву про госпіталізацію до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька в примусовому порядку [PERSON]. В судовому засіданні заявник завідувач відділення № 3 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька Островик В.В. заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Прокурор Невірець П.І. та заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву. Особа щодо якої вирішується заява питання про примусову госпіталізацію та його адвокат просили в задоволенні заяви відмовити, оскільки вважають її безпідставною. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], поступив на лікування до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 с. Липини 08.08.2016 року за направленням ППЛ. Необхідності лікування не усвідомлює і згоди на госпіталізацію не надав. За даними амбулаторної карти № 161007 відомо, що під спостереженням психіатрів хворий знаходиться з 2007 року. З цього часу десять разів лікувався стаціонарно в ВОПЛ № 1 з параноїчною симптоматикою та розладами поведінки: з 18.10.07 по 01.12.07 р., з 17.11.08 по 10.02.09 р., з 24.09.09 по 10.02.10 р., з 05.04.11 по 13.07.11 р., з 31.01.12 по 10.04.12 р., з 12.02.13 по 14.06.13 р., з 16.10.13 по 09.12.13 р, з 15.07.14 по 10.10.14 р., з 06.05.15 по 18.06.15 р., з 13.11.15 по 24.12.15 р. з діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, афективно параноїчний синдром на тлі емоційно-вольового зниження. Встановлена ІІ група інвалідності за психічним захворюванням. З пояснень заявника вбачається, що [PERSON] при огляді у відділенні: контакту недоступний, на більшість запитань не відповідає, або злобно-однослівно. Внутрішньо напружений, намагається приховати злість. Своїх переживань не виявляє, оскільки вважає себе здоровим. Некритичний. Комісією лікарів-психіатрів від 09.08.2016 року встановлено, що хворий [PERSON] продовжує страждати на тяжкий психічний розлад у вигляді безперервної параноїчної шизофренії, параноїчний синдром на тлі дефекту в емоційно-вольовій сфері, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього (не спить, перестав їсти, усамітнюється від уявних переслідувачів). Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. З врахуванням викладеного та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що по справі достатньо доказів про те, що [PERSON] на даний час страждає на тяжкий психічний розлад, потреби в лікуванні не усвідомлює, тому приходить до висновку, що заяву завідувача відділенням № 3 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька Островик В.В. про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст.14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved