Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою, та просить постановити рішення яким: - встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини з померлим батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та не може оформити належним чином право на спадщину оскільки не спроможний підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник підтримав доводи, викладені в заяві, наполягав на їх задоволені. Пояснив, що батько все своє життя від народження до смерті проживав в належному йому будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак в 2017 році, аби сестра [PERSON] могла отримати субсидію, так як її чоловік помер і вона залишилась одна, батьки [PERSON] та [PERSON] зареєструвались в будинку, належному сестрі за адресою: [ADDRESS] . Втім, а ні батько, а ні мати не переходили проживати в будинок сестри, а і надалі постійно проживали в своєму будинку за адресою: [ADDRESS] , де і він заявник постійно проживав. Встановлення даного факту необхідно йому для належного оформлення спадкових прав за заповітом після смерті батька. Заінтересована особа Василівська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.42). Щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечувала, про що подала відповідну заяву, та справу просила розглянути у відсутність її представника (а.с.43). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги цієї заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заінтересованої особи по справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.01.1971 року виданим Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №3 (а.с.11), заявник [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21 березня 2019 року, видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №235 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Однак, за час свого життя спадкодавець залишив заповіт на ім`я сина [PERSON] на все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, і взагалі на все те, що на день його смерті буде йому належати, і на що за законом він буде мати право, який посвідчений 11.10.2018 року секретарем виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.35). З матеріалів спадкової справи №100/2019, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом. А також із заявою звернулася [PERSON] , дружина померлого, та заявила, що не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщини, а також не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя (а.с.23-41). Втім, [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом не було видано, а надано відмову оскільки спадкоємець документально не підтвердив факт спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті (а.с.15, 40). Згідно довідки наданої Василівською сільською радою Болградського району Одеської області за №2296 від 28.10.2019 року, громадянин [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Також довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області за №2506 від 07.11.2019 року підтверджено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , дійсно з 14.10.1949 року по 23.08.2017 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . З 23.08.2017 року по день смерті [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Свідки [PERSON] (а.с.46-48) - дружина заявника, та [PERSON] (а.с.49-50) - рідна сестра заявника, спадкоємець за законом першої черги, суду пояснили, що померлий [PERSON] , дійсно фактично проживав з сім`єю сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в належному йому домоволодінні. Батько заявника був похилого віку, часто хворів та потребував постійного догляду, тому сім`я сина його доглядала та проживали вони разом до моменту його смерті. Спадкодавець [PERSON] лише з 2017 року був зареєстрований в домоволодіння [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак ніколи в ньому не проживав. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, а спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини.

Outcome: approved