Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Заявник [PERSON], звернувся до суду з заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що 17 травня 1994 року Апостолівським БТІ на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло. Відповідно до вказаного Свідоцтва ми являємось власниками [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], співвласниками квартири, було прийнято рішення, щодо відчуження належних їм часток на ім'я заявника. З метою належного вчинення такого правочину було отримано відповідний дозвіл органу опіки й піклування, оскільки в квартирі зареєстровано постійне місце проживання малолітніх дітей. В результаті звернення до приватного нотаріуса з метою виділення належних власникам часток та нотаріального посвідчення Договору дарування було з'ясовано, що у зв'язку з невідповідністю написання мого по-батькові у паспортних данних («[PERSON]») та написання мого по-батькові в правовстановлюючому документі («[PERSON]») не можливо вчинити правочин так як необхідно підтвердити належність документу. Підтвердженням факту належності правовстановлюючого документу є те, що в згаданій квартирі зареєстровано місце проживання заявника разом з дітьми, ніким право не оскаржується. Заявник надав суду заяву, за якою свої заявлені вимоги підтримав та просив слухати справу за його відсутності. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, заявлені вимоги визнали в повному обсязі та надали суду заяви відповідно до яких просили заявлені вимоги задовольнити, а справу слухати за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. П. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 1994 року Апостолівським БТІ на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та заявника було видано Свідоцтво про право власності на житло. Відповідно до вказаного Свідоцтва вони є власниками [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], співвласниками квартири, було прийнято рішення, щодо відчуження належних їм часток на ім'я заявника. З метою належного вчинення такого правочину було отримано відповідний дозвіл органу опіки й піклування, оскільки в квартирі зареєстровано постійне місце проживання малолітніх дітей. В результаті звернення до приватного нотаріуса з метою виділення належних власникам часток та нотаріального посвідчення Договору дарування було з'ясовано, що у зв'язку з невідповідністю написання по-батькові заявника у паспортних даних («[PERSON]») та написання його по-батькові в правовстановлюючому документі («[PERSON]») не можливо вчинити правочин так як необхідно підтвердити належність документу. Підтвердженням факту належності правовстановлюючого документу є те, що в згаданій квартирі зареєстровано місце проживання заявника разом з дітьми, ніким право не оскаржується. Тому суд вважає що при видачі свідоцтва про право власності було допущено помилку і в дійсності Свідоцтво про право власності на житло, квартиру [ADDRESS], яке було видане 17 травня 1994 року Апостолівським БТІ на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та зареєстровано в Апостолівському бюро технічної інвентаризації 03.06.1994 року в реєстровій книзі за № 4 -152П належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved