Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у м. Донецьку Донецької області помер чоловік заявника [PERSON] , [INFO] , у віці 69 років, який проживав на тимчасово окупованій території України у м.\~Донецьк, причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз. Після смерті [PERSON] заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть, яке оформлено не у відповідності до вимог діючого законодавства України, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а в послідуючому органами реєстрації актів цивільного стану, які діють на тимчасово окупованій території, видано свідоцтво про смерть померлого. Встановлення факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть належного зразка. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник заінтересованої особи відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Вінниці Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з копію медичного свідоцтва про смерть №2967 від 02.06.2021, виданого медичною установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України (російською мовою), вбачається, що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який постійно\~проживав та\~був зареєстрованй\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~помер [INFO] в\~результаті захворювання,\~причина смерті\~встановлена лікарем,\~який лікував\~померлого,\~на основі\~попереднього спостереження\~за хворим,\~причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, смерть настала вдома. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 02.06.2021 (російською мовою) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Лаврентьєво, Темніковського району, Республіки Мордовія, Російська Федерація, помер [INFO] у віці 69 років у м. Донецьк, Ленінський р-н. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29-12-1990, заявник була дружиною померлого. Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Судом встановлено, що органом державної реєстрації актів цивільного стану не може бути проведена державна реєстрація смерті [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, оскільки у заявника для підтвердження факту смерті особи наявний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Так, п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду\~\~за межами такої території України. Ґрунтуючись\~\~на консультативному\~висновку Міжнародного\~суду\~\~(ООН)\~\~\~у справі\~«Кіпр проти\~Туреччини» (Cyprus\~v.\~Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94),\~\~Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним\~\~контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити\~\~правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути\~\~заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають\~\~на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення\~\~суду в такій\~\~категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі\~\~всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому\~\~числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.\~\~ На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved