Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви вказала, що 21 грудня 2015 року о 23 год. 55 хв. в м. Донецьку в Центральні міській клінічній лікарні № 24 міста Донецьк, її донька - [PERSON], народила дівчинку вагою 3000 грамів. Згідно вищевикладеного було видано медичне свідоцтво про народження № 731, з печаткою комунального підприємства «Центральна міська клінічна лікарня № 24 міста Донецька» Донецької народної республіки, за підписом лікаря [PERSON] Народжену дитину її донька назвала Вікторією. Заявник зазначає, що вона та її донька бажають зареєструвати народження Вікторії в Україні і отримати свідоцтво про народження українського зразка. З цією метою вона звернулася до відділу ДРАЦС реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області. Однак, на своє звернення вона отримала відповідь, в якій їй було розяснено, що діяльність на тимчасово окупованій території органів, установ, організацій та їх посадових, службових осіб є незаконною, а видані ними документи, рішення не створюють правових наслідків на території України. Для реєстрації народження дитини їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження. З огляду на вищенаведене, просить суд встановити факт народження у [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки\~ [INFO], Україна, дитини жіночої статі, дата народження 21 грудня 2015 року в місті Донецьку Донецької області. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заву підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що вона була присутня на пологах у своєї доньки [PERSON] та бачила народження онучки. Також зазначила, що метою заяви про встановлення факту народження дитини є неможливість отримати свідоцтво про народження дитини на тимчасово окупованій території. Відтак, просить суд захистити право її доньки на реєстрацію новонародженої дитини. Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд заяви у його відсутність. З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи заяву в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що\~ заяву про встановлення факту слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 060090 від 06 квітня 1998 року, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька, актовий запис № 250, 05 березня 1998 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно з медичним свідоцтвом про народження № 731 від 21 грудня 2015 року [PERSON], о 23 годині 55 хвилин 21 грудня 2015 року народила дівчинку, вагою 3000 грамів (а.с.7). На довідці міститься надпис комунальне підприємство «Центральна міська клінічна лікарня № 24 міста Донецька» ДНР та відповідна печатка (а.с.7). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відтак, наданий заявницею вищезазначений документ, який видано на тимчасово окупованій території, не може вважатися належним та допустимим доказами на підтвердження факту народження дитини, оскільки є недійсними та не створює правових наслідків. Водночас, допитана у судовому засіданні свідок - [PERSON], відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, та яка була попереджена про кримінальну відповідальність, суду пояснила, що 21 грудня 2015 року в акушерському відділенні центральної міської клінічної лікарні № 24 міста Донецька [PERSON] народила\~ дитину жіночої статі. Оскільки дитина народжена на тимчасово окупованій території, [PERSON] була позбавлена можливості зареєструвати народження дитини у встановленому законом порядку. У звязку із чим мати [PERSON]Д звернулася до суду із заявою Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, та яка була попереджена про кримінальну відповідальність, суду пояснила, що заявник є її родичкою, а саме двоюрідною сестрою чоловіка. У грудні 2015 року вона разом із чоловіком їздила у м. Донецьк, де бачила [PERSON] у стані вагітності напередодні пологів, перед 21 грудня 2015 року. Вже пізніше вона знову із чоловіком їздили до м. Донецька, де бачила доньку заявника з немовлям на руках, їй відомо що новонароджену дівчинку названо іменем «Вікторія». Також їй відомо, що [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати народження дитини у встановленому законом порядку, оскільки немає документів на дитину, щоб провезти через лінію зіткнення. Також, на підтвердження своїх вимог заявником надані фотографії, на яких зображена донька заявника [PERSON] у стані вагітності, а також фотографії де [PERSON] тримає на руках дитину віком від 1 місяця. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 18 постанови Пленум Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано розяснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт народження дитини [PERSON], що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про народження дитини та надасть відповідні гарантії як дитині, так і її матері. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні заяви в частині присвоєння дитині імені слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.144 Сімейного кодексу України, реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Згідно зі ст.125 Сімейного кодексу України,якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Таким чином, рішення суду про встановлення факту народження дитини є підставою для проведення державної реєстрації акту про народження за відсутності відповідного документа закладу охорони здоров'я. Питання про присвоєння дитині імені вирішуються в позасудовому, встановленому законом порядку, шляхом подання відповідних заяв батьками.

Outcome: partial