Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що він народився [INFO] в м. Москві, де проживав до вересня 1991 року з матір'ю [PERSON], його батько [PERSON] [INFO] проживав окремо від них, оскільки батьки розлучилися, через кілька місяців після переїзду до м. Білої Церкви він втратив зв'язок з батьком, про його місце перебування не знають ні рідні, ні знайомі батька, він звертався із запитами до різних органів, установ в Росії, але відомостей про батька не отримав. З 24.03.2015 року заявник є інвалідом з дитинства, для оформлення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідно визнання безвісно відсутнім його батька. А тому заявник просить суд визнати безвісно відсутнім [PERSON] [INFO], уродженця м. Москва, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного Фонду України в місті Білій Церкві Київської області щодо задоволення заяви заперечувала, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є особою пенсійного віку, достовірних відомостей про те, чи отримує він пенсію, Пенсійним Фондом Російської Федерації суду не надано. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, покази свідка, оглянувши матеріали справи, цивільну справу № 357/4262/16-ц 2-о/357/119/16, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] [INFO], народився в м. Москва Російської Федерації, з 26.05.1992 року зареєстрований та проживає по [ADDRESS], його батьки: [PERSON] та [PERSON]. Наведене стверджується копією паспорта заявника та копією свідоцтва про його народження. З матеріалів справи також вбачається, що шлюб між батьками заявника було розірвано 11.09.1967 року, про що зроблено запис за № 1810 в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Київського відділу ЗАГС м. Москви, що слідує з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, а згідно копії свідоцтва про встановлення батьківства від 15.01.1991 року, [PERSON] визнаний батьком [PERSON]. Відповідно до ст.248 ЦПК України суд до початку розгляду справи про визнання особи безвісно відсутньою встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Так, заявник вказує останнім відомим місцем проживання його батька - [ADDRESS]. З довідки відділу адресно-довідкової роботи та інформаційних ресурсів УФМС Росії по м. Москві від 04.06.2015 року вбачається, що [PERSON] [INFO], зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку за місцем проживання в м. Москві і Московській області не значиться. Відповідь надана на звернення самого заявника [PERSON] Заявником також надано до суду довідку № 254/00 від 29.12.2015 року, видану Федеральним державним унітарним підприємством «Державний космічний науково-виробничий центр ім. М.В. Хрунічева», яке є правонаступником Машинобудівного заводу ім. М.В.Хрунічева, згідно якої, [PERSON] [INFO] працював на даному підприємстві з 13.05.1958 року по 31.08.1961 року, звільнений в Радянську Армію, прийнятий на роботу з 20.12.1964 року, звільнений 05.03.1982 року за прогул без поважних причин, що стверджується копією цієї довідки в матеріалах справи. На звернення заявника Білоцерківським відділом поліції ГУ НП в Київській області надано відповідь від 29.04.2016 року про те, що інформація про місцезнаходження його батька [PERSON] [INFO], про його притягнення до кримінальної відповідальності, перебування у державному та міждержавному розшуку, відсутня. З відповіді Пенсійного Фонду Російської Федерації /виконавчої дирекції/ від 30.08.2016 року, яку було надано на запит управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області /де працює заявник/, вбачається, що згідно актуальних відомостей Федеральної бази даних пенсіонерів ПФР і бази даних Департаменту з питань пенсійного забезпечення осіб, які проживають за кордоном, [PERSON] [INFO], одержувачем пенсії не значиться. При цьому суд вважає необґрунтованими твердження представника заінтересованої особи стосовно того, що достовірних відомостей про те, чи отримує [PERSON] пенсію, Пенсійним Фондом Російської Федерації суду не надано. Так, з наведеної вище відповіді в матеріалах справи вбачається, що перевірка стосовно [PERSON] була проведена Пенсійним Фондом Російської Федерації на підставі всієї бази даних, а посилання у відповіді на те, що для ідентифікації особи необхідні не тільки персональні дані, але і наявність відповідних документів, стосуються того, коли подібні запити будуть направлятися в майбутньому. В судовому засіданні також встановлено, що заявник звертався до родичів батька у м. Москві, дружина рідного батькового брата [PERSON] [INFO], яка проживає в [ADDRESS], повідомила, що з батьком заявника вони втратили зв'язок з 1991 року, зі слів його сусідів, він в 1991 році поміняв квартиру в м. Москва на квартиру у м. Пітушки Володимирської області, з того часу ніяких відомостей про нього немає, вони зверталися до органів міліції, але його так і не знайшли. Ці обставини зазначені в листі [PERSON] від 12.05.2016 року, копію якого надав заявник, він надав також конверт, марки та поштові відмітки на якому свідчать про те, що лист дійсно направлено з м. Москви, відправником вказано [PERSON] За ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як вказано вище в рішенні, за адресою, яку вказував заявник, як останнє відоме постійне місце проживання його батька, відомості про нього відсутні з 1991 року, заявником надано відповіді з установ, організацій за останнім відомим місцем проживання та роботи його батька, родичі батька в Росії також підтвердили відсутність відомостей про нього з 1991 року. Зазначені обставини підтвердила і свідок [PERSON] -мати заявника, яка показала в суді, що вона особисто телефонувала до рідні її бувшого чоловіка, намагалася його розшукати, але відомості про нього з 1991 року відсутні, відомо тільки про те, що він поміняв квартиру в м. Москві та квартиру в м. Пітушки Володимирської області, але там він також не з'явився. А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази, які підтверджують відсутність відомостей про місце перебування його батька протягом тривалого часу, більше року, що є підставою для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Як вказує заявник, визнання безвісно відсутнім його батька необхідно йому для призначення пенсії за ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї, до яких належать також діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Положення цього Закону, що стосуються сім'ї померлого, відповідно поширюються і на сім'ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку /ч.7 ст.36 Закону/. Як встановлено судом, [PERSON] з 24.03.2015 року встановлено 3 групу інвалідності з дитинства довічно, що стверджується копією довідки МСЕК серії АВ № 0201435. Згідно копії довідки управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради № о/с 614757 від 22.07.2015 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 27.03.2015 року та одержує державну соціальну допомогу , яка призначається інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам. Отже, [PERSON] належить до категорії осіб, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника. Представник заінтересованої особи посилалася також на те, що [PERSON] вже звертався до суду з аналогічною заявою, яку було залишено без розгляду. З матеріалів оглянутої цивільної справи № 357/4262/16-ц 2-0/357/119/16 вбачається, що [PERSON] дійсно звертався 07.04.2016 року до суду з аналогічною заявою, яку ухвалою суду від 29.06.2016 року було залишено без розгляду на підставі письмового клопотання заявника, оскільки на той час ще не було отримано відповіді з Пенсійного Фонду Російської Федерації. Але залишення без розгляду вказаної заяви не є перешкодою для звернення до суду заявника з аналогічною заявою. При розгляді даної справи судом враховується наступне. З 30.09.2016 року набрали чинності Закони України «Про внесення змін до Конституції України /щодо правосуддя/» № 1401-VIII та «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, положеннями яких не передбачено, зокрема, інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом,- колегією суддів, а також за участю присяжних. Згідно з п.1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції України, це стосується і набуття чинності Законом про внесення змін до Конституції України. А тому положення ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України, які передбачають необхідність розгляду певних категорій справ, в т.ч. і справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, за участю народних засідателів, фактично втратили чинність після набуття чинності вказаним Законом № 1401-VIII як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції. На це вказується в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.10.2016 року № 21. А тому дана справа розглянута суддею одноособово без участі народних засідателів. За ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. З врахуванням всього вищенаведеного та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає за можливе визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявником сплачено судовий збір в сумі 275 грн.60 коп., оскільки він звернувся з даною заявою до суду 14.12.2016 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті.

Outcome: approved