Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт належності [PERSON], який помер 15.09.2017 року, правовстановлюючого документу свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. 70-ти річчя Жовтня, 4 (нова адреса [PERSON]) в с. Бережниця Стрийського району Львівської області, яке видане на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів за №224 від 15.09.1988 року та зареєстроване Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності 25.09.1988 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №10. В обґрунтування заяви покликається на те, що 15.09.2017 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що включає в себе жилий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. 70-ти річчя Жовтня (нова адреса вул. [PERSON]) в с. Бережниця Стрийського району Львівської області. Він звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак йому було відмолено у звязку з розбіжністю прізвища у правовстановлюючому документі, а тому він змушений був звернутись до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги, викладені в заяві, просив суд таку задовольнити. Представник зацікавленої особи виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області - [PERSON] не заперечив щодо задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення представників заявника та зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] народився 19.04.1980 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №575544, актовий запис №23, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданий 25.09.1988 року виконавчим комітетом Стрийської районної ради народних депутатів Львівської області, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в с. Бережниця Стрийського району по вул. 70-річчя Жовтня належить на праві власності [PERSON]. 15.09.2017 року батько заявника [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №484079, актовий запис № 9, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як розяснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що прізвище батька заявника у вказаному свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, виданий 25.09.1988 року виконавчим комітетом Стрийської районної ради народних депутатів Львівської області вказано не правильно як «Боярніца», оскільки повинно писатись як «Боярниця» та підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЯР №189880, актовий запис №2; свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ №395887, актовий запис №11; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СГ №089200, актовий запис №29, свідоцтвом про народження заявника [PERSON] серії І-СГ №575544, актовий запис №23. Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки дає йому право на оформлення спадщини в нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Згідно із ч.1,2\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч.1\~ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Таким чином, факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами, досліджені в судовому засіданні, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, а тому, за наведених обставин, заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved