Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме - з 03 вересня 1992 року по [INFO] рік. Подану заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її піклувальник - [PERSON] . Однак, заявник не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, будучи двоюрідним онуком [PERSON] , у зв`язку з відсутністю архівних документів та неможливістю встановити ступінь споріднення. На підставі зазначеного заявник звернувся до суду із відповідною заявою. 16 серпня 2019 року до суду надійшла вказана заява. 19 серпня 2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою від 04 вересня 2019 року у справі відкрито провадження. В судовому засіданні заявник та представник заявника, заяву підтримали та просили її задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , з урахуванням положень ст. 1264 ЦК України до Першої Київської державної нотаріальної контори. Як свідчать надані докази, 03 липня 2007 року завідувачем Першої київської державної нотаріальної контори Цопіним Л.О. винесено постанову про відмову у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю з померлим понад 5 років. Як зазначив заявник у заяві про встановлення факту, він з [PERSON] з 1992 року і до дня смерті спадкодавиці проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] була двоюрідною бабусею заявника та в них був спільний побут, взаємні права та обов`язки, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописку від 28 липня 1993 року № 1021, виданою Житлово-експлутаційно конторою № 404 Управління житлового господарства виконкому Радянської районної Ради народних депутатів м.Києва. За положеннями ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про складання [PERSON] заповіту. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Разом з тим, у судовому засіданні було допитано у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме - з 03 вересня 1992 року по [INFO] рік. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, викладені у заяві, а саме те, що [PERSON] проживав з [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті за однією адресою: [ADDRESS] при цьому, встановлення даного юридичного факту необхідне для вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви.

Outcome: approved