Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , що померла [INFO] з 04.12.1981 року по 15.05.2018 рік. В обгрунтування заяви зазначив, що в 1981 році він разом з [PERSON] переїхали за адресою: [ADDRESS] , згодом приватизували квартиру за вказаною адресою та проживали весь час разом як одна сім`я. В період спільного проживання у них народився син - [PERSON] , однак він помер [INFO] . Після смерті [PERSON] він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що квартира належить саме йому, оскільки саме він отримував ордер на неї та був основним квартиронаймачем. Зараз вирішив обміняти квартиру, так як йому складно оплачували комунальні платежі та утримувати житло, тоді й дізнався, що [PERSON] є співвласником Ѕ частки майна та йому необхідно оформити спадщину після її смерті. Він звернувся до нотаріуса, який відкрив спадкову справу, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки з [PERSON] він проживав без реєстрації шлюбу. У зв`язку з цим змушений звернутися до суду та просить встановити факт спільного проживання з [PERSON] , як чоловіка та дружини. У судове засідання заявник та зацікавлена особа не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на заявлених вимогах наполягає, представник зацікавленої особи заперечень щодо вимог заявника не мають. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 24.09.2004 р., [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8 - копія свідоцтва на право власності, а.с. 10 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7 - копія свідоцтва про смерть). За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Однак при зверненні [PERSON] до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 24 червня 2019 року, оскільки відсутній факт родинних ( шлюбних ) відносин між заявником та [PERSON] (а.с.13 копія постанови).. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Встановлення в судовому порядку факту проживання заявника з померлою [PERSON] необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Актом від 25.06.2019 р., мешканці квартир № 48, № 45 та [ADDRESS] засвідчили факт того, що в квартирі № 47 зазначеного будинку постійно проживає [PERSON] та разом з ним проживала [PERSON] , що померла, [INFO] . Вони проживали як чоловік та дружина з 1980 року по день смерті [PERSON] , вели спільне господарство. [PERSON] займався її похованням та здійснив необхідні поминальні обряди (а.с.15 копія акту). Копією свідоцтва про право власності, з якого вбачається, що померла є співвласником житла, копією паспорта [PERSON] з відміткою про реєстрацію ( а.с. 6) Відповідно до положень статті 315 ЦПК України та пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved