Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем. В обґрунтування якої посилається на те, що є рідною дочкою [PERSON]. 29 серпня 2015 року заявник вийшла заміж за [PERSON] [PERSON] з 30.08 1999 року був зареєстрований та постійно мешкав разом зі своєю матір'ю [PERSON] в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказаний будинок належав [PERSON] згідно свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказаний будинок, яку [PERSON] фактично прийняв, але так і не оформив. В грудні 2011 року заявник переїхала до будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], де надалі постійно проживала. Заявник вказує, що допомагала вести батьку домашнє господарство, підгримувала будинок у належному стані, готувала їжу, ходила до магазину та аптеки, також сплачувала комунальні послуги. [INFO] року [PERSON], помер. Заявник займалась організацією похорон. Після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на належний йому будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Заявник вказує, що є спадкоємцем першої черги після його смерті, інші спадкоємці відсутні. Заявник вважає, що прийняла спадщину фактично, продовжує проживати у вищевказаному будинку, сплачує комунальні послуги, планує провести в ньому капітальний ремонт, оформити субсидію. З огляду на це просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], починаючи з грудня 2011 року та на час відкриття спадщини [INFO] року. Заявник в судовому засіданні просила задовольнити заяву. Заінтересована особа в судове засідання представника не надіслала, надала заяву про розгляд за його відсутності, проти вимог заперечень не мала. Суд, вислухавши заявника [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON],- її донька, дійсно з 2011 року мешкала разом з батьком [PERSON],який хворів та потребував постійного сторолннього догляду і спільно вели господарство. Як вбачається зі Свідоцтв про право власності та на спадщину за законом, [PERSON] була власником житлового будинку за адресою Луганська область, [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 грудня 2011 року [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 11). Спадщину після смерті останньої фактично прийняв її син - батько заявника - [PERSON], як такий, що був зареєстрований та мешкав за однією адресою разом зі спадкодавцем (а.с. 13-18, 20-21). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 12). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дочка - позивач по справі [PERSON], що підтверджується Свідоцтвами про народження та шлюб (а.с. 7,8). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов, [PERSON] з грудня 2011 року спільно мешкала та вела спільне господарство разом з батьком [PERSON] за адресою Луганська область, [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Варто зазначити, що і на даний момент заявник проживає у цій квартирі разом зі своїми дітьми. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. З ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання із спадкодавцем, підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved