Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт смерті його батька [PERSON], [INFO], громадянина України, 25.06.2017 року у м. Донецьку Донецької області, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, вказуючи, що звернувшись до [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецькій області у реєстрації смерті останнього було відмовлено, оскільки документ, що підтверджує смерть не відповідає установленій формі, на підставі чого, вона змушена звернутись до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не зявився, надала заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволенням заяви. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду заяви був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. На підтвердження факту смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, 25.06.2017 року у м. Донецьку Донецької області, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, суду надано копію лікарського свідоцтва про смерть та про причину смерті, виданих у м. Донецьку Донецької області, які судом відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] відділу РАЦС ММУЮ № 1037/15.2-06.116 від 01.11.2017 року було відмолено у реєстрації смерті [PERSON], оскільки документ про смерть останнього не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя. За ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ч.2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] у м. Донецьку Донецької області, оскільки у останньому не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть, у звязку з чим заява підлягає задоволенню. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявниці. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved