Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Заявникзвернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 09.12.1994 року, яке видане Орендним підприємством «Херсонводбуд» на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право на житло [NUMBER] від 09.12.1994 року, заявник є власником на праві приватної власності квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищевказане свідоцтво видане згідно розпорядження Орендного підприємства «Херсонводбуд» [NUMBER] від 09.12.1994 року та зареєстровано в ХДБТІ 24.12.1994 року. Заявник звернувся до державного реєстратора для реєстрації права власності на вказану квартиру, але було відмовлено, оскільки в паспорті заявника ПІБ зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло [NUMBER] від 09.12.1994 року як « [PERSON] », а отже така невідповідність прізвища в правовстановлюючому документі та паспорті позбавляє державного реєстратора здійснити реєстраційні дії вищевказаного нерухомого майна. Тобто, при видачі свідоцтва про право власності на житло в ньому допущено помилку в прізвищі, а саме замість правильного « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Ухвалою від 25.11.2019 року заяву прийнято, відкрито провадження за вказаною справою. Заявник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на житло [NUMBER] від 09.12.1994 року, [PERSON] є власником на праві приватної власності квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно паспорту громадянина України від 11.02.1998 року, виданого Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, прізвище заявника записано, як [PERSON] , [INFO] . З посвідчення серії [NUMBER] від 08.10.1998 року вбачається, що воно видане на ім`я [PERSON] (записано російською мовою). З карти фізичної особи-платника податків, виданої 08.11.2001 року Державною податковою інспекцією у м.Херсоні, ідентифікаційний номер [NUMBER] одержала [PERSON] . З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що він виданий на ім`я [PERSON] . Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме усвідоцтві про право власності на житло [NUMBER] від 09.12.1994 року, допущена помилка у написанні прізвища заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу є для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документує обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved