Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про продовження дії рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12.09.2019 р. про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, в обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року його сина [PERSON] , [INFO] , було визнано - недієздатним строком на 2 роки з дня винесення судового рішення, тобто до 12.09.2021 р. [PERSON] продовжує хворіти на психічні розлади та захворювання, тим самим він потребує стороннього догляду за собою, оскільки не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, оскільки строк дії зазначеного рішення пройшов, просить суд у відповідності до вимог ч.6,7 ст.300 ЦПК України продовжити строк дії рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року про визнання [PERSON] , 2001 року народження, недієздатним та встановлення над ним опіки та призначення заявника [PERSON] опікуном. В судове засідання заявник [PERSON] надав заяву в якій підтримав свою заяву та просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Селидлівської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.08.2021 р. було відкрито провадження по справі. Судом за клопотанням заявника 19.08.2021 р. було призначено судово - психіатричну експертизу, згідно висновку якої № 135 від 05.10.2021 р. [PERSON] на даний час страждає важкою розумовою відсталістю внаслідок гіпоксії під час пологів, внутрішньоутробного органічного ураження ЦНС; супутній діагноз: ДЦП, спастичний нижній пара парез з порушенням функції ходи, симптоматична епілепсія з рідкими абортивними нічними судомними нападами. Внаслідок хронічного психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено, що [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому суд вбачає достатньо підстав для задоволення заяви та продовження дій рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12.09.2021 р. про визнання [PERSON] недієздатним. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 300 ЦПК України. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Відповідно до вимог ч.6, 7 ст.300 ЦПК України встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи вище викладене, оскільки судом встановлено, що обставини, які свідчать про продовження психічного розладу [PERSON] внаслідок якого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується відповідним експертним висновком, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною слід задовольнити та продовжити строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним на два роки. Оскільки судом прийнято рішення про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним, то повноваження [PERSON] щодо опіки над недієздатною також продовжуються та не потребують повторного вирішення питання про призначення опікуна, оскільки останній від виконання обов`язків не звільнявся.

Outcome: approved