Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою. Позовні вимоги мотивовані тим, що в грудні 2008 року його батько [PERSON], [INFO], уродженець с. Гриньки Глобинського району Полтавської області, який проживав в с. Бугаївка Глобинського району Полтавської області, зник з дому і місце його знаходження по даний час невідоме. [PERSON] на протязі тривалого часу зловживав алкогольними напоями, по декілька днів не приходив додому і перебував у невідомих місцях. [PERSON] оголошено в розшук з 24.10.2014 року, як безвісно зниклою особою, його місцезнаходження невідоме. Прохає суд оголосити [PERSON] померлим. Оголошення [PERSON] померлим заявнику потрібно для оформлення спадщини. Заявою до суду заявник [PERSON] та його представник [PERSON] прохали справу розглянути у їх відсутності, заяву підтримують. Заявник [PERSON] в судове засіданні заяву підтримав, прохав задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Градизької державної нотаріальної контори, Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції в Полтавській області в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких не заперечували проти задоволення заяви і прохали суд розглянути справу в їх відсутність. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив наступне. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Згідно ст. 249 ЦПК України, суд розглядає справи... про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З постанови Глобинського РВУМВС України в Полтавській області від 24 жовтня 2014 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], знаходиться в розшуку. Згідно довідки Бугаївської сільської ради від 28.05.2015 року № 283 [PERSON], [INFO] по обліку Бугаївської сільської ради вважається безвісно зниклою особою з 2009 року. Також до матеріалів справи були додані письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], жителів с. Бугаївка Глобинського району Полтавської області, в яких вони підтвердили, що останній раз бачили [PERSON] в листопаді - грудні 2008 року. З того часу про його місцезнаходження нічого не відомо. Згідно зі ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів зазначених у заяві. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом у точності не може бути встановлено, [PERSON] необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved