Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин: що [PERSON] , який помер [INFO] в м.Гуляйполе, є її чоловіком. В заяві зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після її звернення з документами до Гуляйпільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, їй було відмовлено у виплаті його пенсії за шість місяців, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] між нею та її чоловіком, ім`я померлого значиться як « [PERSON] », а не « [PERSON] », в той час як у свідоцтві про народження серії [NUMBER] ім`я померлого чоловіка записано « [PERSON] ». У судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заяву, просила її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до суду не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Бланк свідоцтва був заповнений російською мовою і в ньому зазначено мовою оригіналу « [PERSON] ». 03.09.1958 року між [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], Затишанським с/ЗАГСом Гуляйпільського району Запорізької області було зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у м.Гуляйполі Запорізької області, про що 03.11.2020 року було складено відповідний актовий запис №444 Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Крім того, в паспорті серії [NUMBER] виданого 23.11.1995 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області громадянину України [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.Затишшя Гуляйпільського району Запорізької області, міститься запис про реєстрацію її шлюбу 03.09.1958 року з [PERSON] , [INFO] Також, відповідно до довідки від 08.12.2020 року, підписаної завідувачем кафедри української мови Запорізького національного університету Міністерства освіти і науки України, доктором філологічних наук, професором [PERSON] , імена [PERSON] (паспорт - [PERSON] ), [PERSON] (свідоцтво про народження - [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про одруження - [PERSON] ) пропри розбіжності в написанні в документах, є ідентичними, оскільки утворені від одного імені. Другий варіант є прямим відповідником з російської мови, третій варіант - одна з версій українського імені [PERSON] , а перший - власне український відповідник, написання якого відповідає чинному українському правопису. Встановити даний факт родинних відносин можливо лише судовим рішенням, іншої можливості заявник не має. Встановлення цього юридичного факту має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для реалізації заявником своїх прав щодо отримання пенсії померлого чоловіка. Суд приходить до висновку, що заявником надані належні та допустимі докази родинних відносин з [PERSON] , які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, а різниця в зазначенні імені чоловіка заявника у свідоцтві про одруження викликана різним його перекладом з російської на українську мову, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved