Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, із заявою, в якій просить суд: встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Рівне, Шахтарського району, Донецької області, Україна, який помер [INFO] у с. Грабове, Шахтарського району, Донецької області, Україна у віці [INFO], причиною смерті якого є: не встановлена внаслідок обвуглювання трупа, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є дружиною померлого громадянина України [PERSON] [PERSON] помер [INFO] у с. Грабове, Шахтарського району, Донецької області, про що 21 березня 2018 року медичним закладом Шахтарським відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР було видано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER]. Причина смерті - не встановлена внаслідок обвуглювання трупа. На час смерті чоловіка, с. Грабове, Шахтарського району, Донецької області є тимчасово окупованою територією і медичний заклад, який видав лікарське свідоцтво про смерть, розташований на території тимчасово непідконтрольній українській владі, і цей документ не може бути підставою для отримання в органах ДРАЦС свідоцтва про смерть і не породжує ніяких правових наслідків в Україні, а без свідоцтва про смерть, виданого належним чином органами ДРАЦС України, не можливо забезпечення прав та законних інтересів на території України. На її звернення до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану було надано лист про відмову у проведенні державної реєстрації смерті. Заявник в судове засідання не з`явилася, у заяві про встановлення факту смерті уповноважений представник заявника [PERSON] - [PERSON] просив розгляд справи провести без його участі та участі заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 07 січня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер. Документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] є довідка про причину смерті, виданої 21 березня 2018 року Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР, медичне свідоцтво про смерть [NUMBER] від 21 березня 2018 року, виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР та свідоцтво про смерть, виданого 10 квітня 2018 року Торезьким міським відділом записів актів громадянського стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.5-6, 14). В подальшому, заявник звернулася до Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON] Відповідно до листа-відповіді Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 травня 2018 року, у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, видані органами на території Донецької області, довідка про причину смерті, лікарське свідоцтвом про смерть, свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянина [PERSON], що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про смерть [PERSON] Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту смерті останнього є документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому, заявник, у зв'язку з викладеними обставинами, позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] Згідно ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно п.8 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи що заявником до матеріалів справи додані документи які доводять факт смерті [PERSON] у с. Грабово Шахтерського району Донецької області [INFO], та враховуючи те, що [PERSON] померл в районі проведення антитерористичної операції, а реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина [PERSON], померлого [INFO] в с. Грабово Шахтерського району Донецької області, у зв`язку з чим заява [PERSON], заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved