Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, після уточнення якої просив встановити факт того, що [PERSON], [INFO], який народився в с. Буревестник Наурзумського району Кустанайської області, постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року, а саме з 20 жовтня 1990 року по теперішній час. В обґрунтування заяви зазначив, що починаючи з 1991 року він постійно проживав на території України, нікуди не виїжджав за її межі. У червні 1998 року отримав паспорт громадянина України. З 28.04.2009 року і по сьогоднішній день зареєстрований за адресою: [INFO]. Заявник має двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Донька заявника народилася на території Казахстану та має громадянство зазначеної держави, але постійно проживає на території України з 24.12.2015 року, зареєстрована за адресою: м. Київ буд.39 гуртожиток, та бажає отримати громадянство України. Заявнику необхідно встановлення факту постійного проживання на території України для можливості оформлення громадянства його доньки. У судове засідання заявник не зявився, від його представника адвоката [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, на заяві наполягають (а.с.118). Заінтересована особа управління ДМС у Запорізькій області в особі представника [PERSON] просила відмовити у задоволенні заяви. Заінтересованою особою Головним управлінням ДМС в м. Києві також надані письмові пояснення, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні заяви (а.с.56-57), просять розглянути справу без участі їхнього представника (а.с.110). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, враховуючи письмові пояснення заінтересованих осіб, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Заявник є громадянином України, що підтверджується його паспортом (а.с.6-7). Згідно з відміткою у паспорті [PERSON] має двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6 зворот.). Донька заявника [PERSON] народилася на території Казахстану, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.10) та має громадянство зазначеної держави, що підтверджується паспортом (а.с.11). Правовідносини, які є предметом судового розгляду, врегульовані Законом України «Про громадянство України» № 2235-111 від 18.01.2001 р., із наступними змінами. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень\~ст. 256 ЦПК\~та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права на набуття громадянства України. В даному випадку заявником не ставиться питання набуття особисто ним громадянства України, своєю заявою, він фактично просить встановити юридичний факт, від якого залежитеме зміна особистих прав іншої особи його доньки [PERSON], а саме набуття громадянства України нею. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ЦПК України, метою розгляду судами справ окремого провадження, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення виключно особистих чи майнових прав фізичних осіб. Юридичні факти, що встановлюються судом під час розгляду справ даної категорії, мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею, знов таки особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі викладеного, звернення заявника з даною заявою є безпідставним, оскільки встановлення факту проживання на території України використовується для підтвердження громадянства особи, яка звернулася до суду з подібною заявою. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] є громадянином України, та дана обставина ніким під сумнів не ставиться, та ніким не заперечується, а тому заява [PERSON] задовленню не підлягає.

Outcome: dismissed