Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду та просить встановити юридичний факт належності йому, [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO],Україна, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], громадянину України, - трудової книжки, виданої 01 серпня 1976 р. Харківською фірмою «Облфото» на імя [PERSON], [INFO] Заявник посилається на те, що для нарахування пенсії за віком, він у лютому 2018 р. надав до [PERSON] ПФУ у Червонозаводському районі м.Харкова належну йому трудову книжку, з якої буде нараховуватись пенсія. [PERSON] ПФУ у Червонозаводському районі м.Харкові зазначений документ не був прийнятий для розрахунку пенсії у звязку з тим, що він виданий на імя «Бурак Олександра Миколайовича», з неналежним виправлення прізвища, тоді як прізвище заявника у його актуальному паспорті записане «Буряк». Заявник вважає, що зазначена розбіжність у запису його прізвища у трудовій книжці та актуальному паспорті сталась у звязку з припущенням помилки під час видачі 01.08.1976 р. трудової книжки фірмою «Облфото» та, хоча, у прізвищі було зроблене наявне виправлення літери «а» на літеру «я», ніяких відповідних написів, підтверджуючих правильність цього виправлення, не має, що робить його трудову книжку неналежною для оформлення пенсії; що у всіх особистих документах, які заявник отримував за період життя, його прізвище правильно записане «Буряк». На теперішній час заявник не може виправити помилку у запису його прізвища у зазначеному документі, бо підприємство, яке здійснювало записи та видавало йому трудову книжку, вже не існує, тому він вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту. Представник заявника адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання юридичної допомоги від 16.04.2018 р. та ордеру юридичної консультації №2 Червонозаводського району м.Харкова, у заяві до суду просила слухати справу у відсутності заявника, підтримала вимоги [PERSON], просила їх задовольнити та ухвалити рішення відповідно наданих письмових документів,в межах заяви. Представник заінтересованої особи [PERSON] Пенсійного Фонду України у Червонозаводському районі міста Харкова в судове засідання не зявився, про час, місце та дату слухання справи\~\~повідомлявся належним чином. У своїй заяві до суду представник просить слухати справу у його відсутності, проти заяви [PERSON] не заперечує. За таких підстав суд визнає за можливе розглядати справу за відсутності представнику УПФУ у Червонозаводському районі м.Харкова на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], України, РНОКПП [NUMBER], громадянин України, який постійно мешкає та зареєстрований за адресою: [INFO], досягнувши пенсійного віку, у лютому 2018 р. звернувся до [PERSON] пенсійного Фонду України у Червонозаводському районі м.Харкова для нарахування пенсії за віком, для чого надав [PERSON] на розгляд особисті документи, в тому числі трудову книжку, у якій знаходяться усі відомості про його трудову діяльність, та з якої буде нараховуватись його пенсія. Трудова книжка видана 01 серпня 1976 р. Харківською фірмою «Облфото» на імя [PERSON], [INFO] У прізвищі власнику трудової книжки зроблене наявне виправлення: у прізвищі «Бурак» поверх літери «а» написана літера «я». Але ніяких написів посадових осіб, які б засвідчували зазначене виправлення, поряд із виправленим прізвищем не має. Таке виправлення робить правовстановлюючий документ трудову книжку, не належним заявникові. Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При вивченні документів заявника фахівцями [PERSON] пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м.Харкова були виявлені невідповідності його особистих даних у особистих документах, що позбавляє останнього можливості підтвердити свій трудовий стаж саме записом у зазначеній трудовій книжці. Оскільки підприємство, яке здійснювало первинні записи у трудовій книжці заявника, на теперішній час вже не існує, [PERSON] не може виправити помилку, яка припущена у запису його прізвища. Зазначений вище документ є правовстановлюючим, бо на підставі трудової книжки заявникові буде нараховуватись пенсія. Способом захисту свого права заявник вибрав звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту факту належності йому зазначеного правовстановлюючого документу. Суд вважає такий спосіб законним. Поза судовим шляхом вирішити це питання заявник не може. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,15 ЦК України, цивільні права і обовЙязки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.315, п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами, внесеними Постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 р., пункті 12 зазначено, що на підставі п.6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у звязку з пораненням,повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Факт належності заявникові [PERSON] трудової книжки, виданої 01.08.1976 р. фірмою «Облфото» на прізвище «Бурак», з виправленням, підтверджений належними письмовими доказами, які надають судові можливість прослідкувати та встановити факт того, що саме [PERSON], у 1976 році отримав трудову книжку з неналежним виправленням у прізвищі та у цій трудовій книжці зазначені всі місця його праці. При цьому, суд враховує, що зазначена трудова книжка з часу її видачі зберігалась у заявника, який підтверджує факт її отримання та свій особистий підпис, що відомості про особу, на імя якої видана трудова «Буряк» співпадають з особистими відомостями заявника щодо імя, по батькові, року народження тощо, що у військовому квитку НУ №6894905, виданому [PERSON] Московським РВК м.Харкова 08.10.1976 р. крім іншого зазначено, що останній має цивільну спеціальність «фотограф», за якою він працював у фірмі «Облфото» та одружений з [PERSON] Суд також приймає до уваги, що у військовому квитку, свідоцтві про одруження, свідоцтвах про народження дітей, які видавались заявникові у період 1976-1977 р.р., його прізвище записане «Буряк», що відповідає відомостям у його паспорті. Судом встановлено, що у трудовій книжці, виданій заявнику 01.08.1976 р., зроблене виправлення прізвища власника трудової, але не завірене відповідно вимогам до ділового провадження. На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Суд вважає звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення юридичного факту законним, а заяву такою, що знайшла своє підтвердження належними та допустимими доказами та задовольняє її.

Outcome: approved