Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своєї заяви вказала, що вона є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право на власність від 13.10.1993 року з`ясувалось, що в ньому ім`я заявника зазначено, як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». В зв`язку з чим їй необхідно встановити факт належності даного свідоцтва. Просить встановити факт належності їй, [PERSON] , свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 13.10.1993 року на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , виданого на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом вирішено провести розгляд справи без виклику учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно копії паспорту заявниці Унікальний номер запису в Реєстрі № 1955092501364 [PERSON] , вона народилася [INFO] в місті м. Казахстан, Акмолінській області, Баранкульського району, РАДГОСП Ростовський, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 13.10.1993 року, виданого Комітетом з управління комунальною власністю міської Ради народних депутатів квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.4). Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 13.10.1993 року, виданого Комітетом з управління комунальною власністю міської Ради народних депутатів, ім`я одного із власників - заявниці зазначено, як « [PERSON] », а матеріалами справи встановлено, що її ім`я « [PERSON] », зокрема це підтверджено копіями: паспорту (а.с.5), карткою платника податків (а.с.5), Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.5). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу». Відповідно до п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 315 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заявниці про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло, що необхідно їй для реалізації свого права на відчуження майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved