Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями:[PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], померла [INFO] та з [PERSON], який помер [INFO]. Заявник мотивує свою заяву тим,що батьки хворіли і він спочатку доглядав за матір»ю, а пізніше-за батьком,до дня їх смерті. На випадок своєї смерті батьки залишили заповіт, яким все своє майно, у рівних частинах,заповіли йому та його сестрі,[PERSON]. Спадщину він прийняв у розумінні ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України,так як постійно проживав із спадкодавцями. Даний факт підтверджує довідка Великоорлинської сільської ради про те,що він постійно проживав із спадкодавцями. Документально підтвердити факт постійного проживання із спадкодавцями він не може,так як не був зареєстрований з ними за однією адресою. Від спадщини він не відмовлявся. В судовому засіданні заявник підтримав заяву. Дав пояснення. Заінтересована особа до суду не з»явилася. Надіслала заяву,в якій заяву [PERSON] визнає. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону чи інтересам інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду. Оскільки визнання заінтересованою особою заяви [PERSON] суперечить вимогам закону, суд дане визнання відхиляє. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України,спадкування є перехід прав та обов»язків(спадкування) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України,спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. З копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] слідує,що [PERSON] померла [INFO]. З копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] слідує,що [PERSON] помер [INFO]. Отже, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася [INFO], після [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З заповіту від 30.01. 2003 року слідує,що [PERSON] все своє майно в рівних частинах,по ? частині,заповідає [PERSON] та [PERSON].Заповіт посвідчено Великоорлинською сільською радою. Запис №8. Аналогічний заповіт складено [PERSON],зареєстровано в реєстрі за №9. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України,спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини,вважається таким, що прийняв спадщину,якщо протягом строку,встановленого статтею 1270 цього Кодексу,він не заявив про відмову від неї. Заявник [PERSON], який просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцями, в той же час вказує,що він прийняв спадщину,хоча документально цього не підтвердив,тобто, не надав суду підтвердження з нотаріальної контори ,що в шестимісячний строк звернувся і з заявою, або ж був зареєстрований, сам собі і суперечить, де вказує,що документально підтвердити не може. Заявник пояснив,що встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями йому потрібно для оформлення спадкового майна. Відповідно до ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, як ст. 1268,так ст. 1272 ч.2, ст.1296-1297 ЦК чітко вказують,що спадщина приймається в нотаріальній конторі і свідоцтво про право на спадкове майно видається нотаріусом. Відповідно до ст.3 ЦПК України, суд розглядає спори, коли право особи порушується або не визнається іншими особами. Отже, на даний час спору у заявника немає,оскільки заявник не надав суду підтверджуючий документ,що нотаріус за місцем відкриття спадщини(знаходження нерухомого майна) відмовив спадкоємцю у заведенні спадкової справи. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявник просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцями,щоб отримати спадщину. Заявник не вказує,що він не прийняв спадщини,тобто, не подав заяви у строки, передбачені ст. 1270 ЦК- шість місяців з дня відкриття спадщини, чи не був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця, хоча із смислу заяви це вбачається чітко. Із ст. 1264 ЦК України слідує,що право на спадкування у четверту чергу мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім»єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Однак, заявнику встановлення даного факту не потрібно,так як він є сином спадкодавців(підтверджено документами) та мається заповіт. Стаття 1269 ЦК України чітко вказує умови прийняття спадщини:подача заяви до нотаріальної контори або постійне проживання із спадкодавцем. З паспорта заявника серії [NUMBER], виданого 03.02. 1999 року слідує,що [PERSON] з 08.04. 1983 року зареєстрований в [ADDRESS]. З пояснень заявника слідує,що він за цей час місце реєстрації не змінював,паспорт не губив, проживав з батьками ,так як ті хворіли ,а він їх доглядав,і після їх смерті повернувся до місця реєстрації, тобто, проживав із спадкодавцями, але не постійно, як вказано в ч..3 ст. 1268 ЦК України, а тимчасово. Відповідно до п.1.2 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб» проводиться реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції». Відповідно до ст.109 ЦПК України,позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання. За таким же зареєстрованим(постійним )місцем проживання сторонам направляються позовні заяви( ст. 74 ЦПК України). Отже, про постійне місце проживання може слугувати лише документ про місце реєстрації особи за вказаною адресою-паспорт, або довідка,що особа у вказаний період була зареєстрована, з чого слідує,що дані факти судом не встановлюються. Крім того, відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факти,що мають юридичне значення. Якщо даний факт не має юридичного значення, суд відмовляє у задоволенні заяви. З пояснень заявника слідує,що даний факт йому необхідно,щоб отримати спадщину,а вірніше,спочатку вернутися в нотаріальну контору для заведення спадкової справи та в майбутньому отримання свідоцтва про право на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку,встановленого ст. 1270 цього Кодексу,не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким ,що не прийняв спадщину. Заявник не надав суду постанову нотаріуса про відмову у заведенні спадкової справи по причині пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, що витікає з пояснень . Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може йому визначити додатковий строк,достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, встановлення факту постійного проживання, крім того, для заявника не має юридичного значення, оскільки не породжує для нього прав та обов»язків: в нотаріальну контору заявник має подати заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк, або копію паспорту з реєстрацією, а не рішення суду,а в разі пропуску цього строку-рішення суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, вважаю, що вимоги заявника є безпідставними, а тому заяву слід відхилити. На підставі наведеного,ст.ст.1216,1268,1270,12721296,1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed