Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], у м. Брянка, Луганської області, [INFO] року. Заява обґрунтована тим, що [INFO] року у м. Брянка Луганської області помер чоловік заявника, [PERSON], [INFO], про що Стаханівським відділенням судово-медичної експертизи було видано лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER]. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Належним чином повідомлена про час та місце слухання справи заявник не з'явилась в судове засідання з невідомих причин, подавши при цьому заяву, якою просила проводити судове засідання за її відсутності. Заінтересована особа - Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області - була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, але його представник в судове засідання не з'явився. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.235 ЦПК України). Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Положеннями частини 1 статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 2, 3 ст.9 зазначеного Закону). За правилами п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [INFO] року у м. Брянка Луганської області, помер [PERSON], [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 23.05.2016 року, виданого Стаханівським відділенням судово-медичної експертизи. Крім того, як вбачається з копії паспорту, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. При цьому відповідно до п.15 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року р. № 1053-р, м.Брянка Луганської області відноситься до таких населених пунктів. Тобто смерть [PERSON], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки ця подія відбулася на тимчасово окупованій території, а саме, у м.Брянка Луганської області. Як вбачається з матеріалів справи, листом заступника начальника Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 01.07.2016 року № 5793/15-04-06 заявникові було відмовлено у проведені державної реєстрації смерті вищевказаної особи, оскільки надані нею документи на підтвердження факту смерті [PERSON], не відповідають формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я від 08.08.2006 року № 245. Крім того, факт родинних відносин між заявником та померлим підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Краснопавлівським бюро РАЦС Лозівського району Харківської області серії [NUMBER], з якого вбачається, що між [PERSON] та [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище на «[PERSON]» було зареєстровано шлюб 06.02.1960 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Всі вищевказані документи, копії який додано до заяви, були надані в оригіналах представником заявника у судовому засіданні. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник посилалася в обґрунтування своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а а саме, факту смерті [PERSON], який є чоловіком заявника. Також в судовому засіданні встановлено, що встановлення вищевказаного факту необхідно заявникові для реєстрації факту смерті. Таким чином заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved