Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказав, що [INFO] в м. Кіровське Донецької області помер його батько [PERSON] , [INFO] . Для реєстрації в законному порядку факту смерті він звернувся до Бахмутського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але 14.01.2020 року йому відмовили в реєстрації факту смерті, оскільки пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення даного факту необхідно для державної реєстрації смерті його батька, та отримання свідоцтва про смерть, яке у свою чергу є підставою для виникнення певних цивільних прав та обов`язків. Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав та просив задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи - Бахмутський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просили щодо встановлення факту смерті [PERSON] не заперечували. В судове засідання представник заінтересованої особи - Бахмутсько-Лиманськог об`єднананого управління Пенсійного Фонду України Донецької області не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просили щодо встановлення факту смерті [PERSON] не заперечували. \~ \~ \~ \~ З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 1957 році у графі батько вказано [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 142 від 18.12.2019 року та довідки про причину смерті (до форми №106/у№142) від 18.12.2019року, [PERSON] , 1930 року народження, помер [INFO] в місті Кіровське Донецької області, причина смерті хронічна серцева недостатність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заявник звернувся до Бахмутського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, листом від 14.01.2020 року були надані роз`яснення щодо виконання умов для реєстрації смерті [PERSON] ,\~1930\~ року\~народження,\~який помер\~ [INFO] \~в місті\~Кіровське Донецької\~області. Згідно з 1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області Луганська область, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території Донецької та Луганської областей, проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.ст.315, 317 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Підпунктом «ґ» п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Крім того, відповідно п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. \~ \~ \~ \~ \~ З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved