Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, та встановити факт його навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті в період з 1986 по 1991 рік, мотивуючи свої вимоги тим, що встановлення зазначеного факту йому необхідно для упорядкування його особистих документів. Заявник в судове засідання не з»явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п.1 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. З огляду матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в Ємені, але з 1986 року постійно проживав та проживає на даний час на території України. Таким чином, факт проживання заявника знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved