Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною та встановлення опіки над [PERSON] , яка є її матір`ю, та призначення заявника її опікуном. Заява обґрунтовується тим, що влітку 2013 року у матері заявника [PERSON] почались прояви психічного розладу. У травня 2015 року, проживаючи разом із сім`єю заявника за адресою: [ADDRESS] , заявник звернулась по допомогу матері до Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 по вул. Миропільській в м. Києві. Станом на день звернення заявника з даною заявою до суду її мати [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно себе обслуговувати, тому потребує постійного догляду. З 24 серпня 2017 року мати заявника не піднімається з ліжка, не розмовляє, нікого не впізнає, тому не може бути присутньою в судовому засіданні. Заявник має можливість дбати про свою матір, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Чоловік заявника [PERSON] не заперечує проти призначення заявника опікуном над матір`ю. Ухвалою суду від 07.02.2019 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду. (а.с. 32-33) 05.03.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва по справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу. (а.с. 43-46) 28.05.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відновлено провадження у справі та призначено судове засідання, у зв`язку із проведенням амбулаторної судово-психіатричної експертизи та направленням до суду висновку судово-психіатричного експерта відносно [PERSON] , 1938 року народження. (а.с. 52-53) Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги своєї заяви підтримала з підстав, зазначених у змісті поданої заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась за станом здоров`я. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. До суду надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника, в якій секретар Опікунської ради Щербина С. вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над її матір`ю [PERSON] , в разі визнання її рішенням суду недієздатною особою, подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації підтримано. Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. В даному випадку судом за висновком судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 240 від 22.04.2019 встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить таких висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, від 17.10.1961 року, актовий запис № 580, та свідоцтвом про шлюб, від 25.10.1980 року, актовий запис № 33. (а.с. 8, 9). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак постійно мешкає із заявником за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11, 19) Протягом останніх років [PERSON] неодноразово зверталась за медичною допомогою в психіатричні заклади, де перебувала на стаціонарному лікуванні, також перебуває на обліку з приводу хронічного нервово-психічного захворювання в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 з діагнозом: судинна деменція (недоумство), що підтверджено даними карти амбулаторного хворого № 85, наданої на запит суду. Згідно із Висновком судово-психіатричної експертизи від 22.04.2019 року № 240, проведеної відносно [PERSON] , Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким розладом у вигляді судинної деменції (згідно з МКХ-10: F 01); за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки. (а.с. 49-51) У своєму поданні від 15.05.2019 № 103/4452/49/3 Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над її матір`ю [PERSON] в разі визнання її рішенням суду недієздатною особою. (а.с. ) Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2, ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України). Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, визнання особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 240 від 22.04.2019, суд приходить висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Дана норма кореспондується з нормами цивільного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання можуть вирішуватися в одному провадженні. Згідно із ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За приписами ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Крім цього, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999, унормовано, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ч. 1 ст. 62 Цивільного кодексу України). Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів недієздатної [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про можливість встановлення над нею опіки. Стаття 300 Цивільного кодексу України передбачає встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналізуючи письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає. Висновок судової експертизи узгоджується з матеріалами справи. За таких обставин, є підстави визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку: с. Аряж Куєдінського району Свердловської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . - недієздатною. При призначенні опікуна, суд враховує подання Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.05.2019 №103/4452/49/3 і вважає за доцільне призначити опікуном над недієздатною [PERSON] її доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом зі своєю психічно хворою матір`ю, піклується та здійснює за нею догляд, за місцем роботи характеризується позитивно. З огляду на викладене за наслідком судового розгляду суд прийшов висновку, що заява про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна є обґрунтованою, з урахуванням пояснень заявника [PERSON] , викладених у заяві, які знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнаються судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність психічного захворювання у [PERSON] , внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. При розгляді цієї справи судом дотримано справедливий баланс між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, відсутні свавільні дії та втручання державних органів, на чому наголошено Європейським судом з прав людини у рішенні «Лазоріва проти України» від 17.04.2018. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення у два роки. За правилом ч. 7 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи (ч. 8 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України). Порядок та підстави скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності особи врегульовано у ч. 4 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 39, 40, 58, 60, 62 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 263- 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved