Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису на строк 6 місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] шляхом заборони наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та переслідувати її в будь-який спосіб; заборони наближатися на відстань ближче 500 метрів до інших місць відвідування [PERSON] та переслідувати її в будь-який спосіб, заборони вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) , телефонні розмови з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви вказала, що 08.02.2020 року між нею та заінтересованою особою [PERSON] укладено шлюб, однак станом на день звернення до суду вони проживають окремо. Зазначає, що [PERSON] постійно чинить щодо неї психологічне насильство, що проявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні сили. Вказує, що 02.10.2020 року [PERSON] наніс їй удари, чим спричинив тілесні ушкодження, по даному факту відкрито кримінальне провадження №1202015010000469 від 02.10.2020 року за ч.1 ст.125 КК України. Виходячи з вищенаведеного, заявник зазнає психологічного та фізичного насильства та це викликає у неї побоювання за власну безпеку. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №1202015010000469 від 02.10.2020 року за ч.1 ст.125 КК України 02.10.2020 року близько 17 год.50 хв. [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в приміщенні під`їзду № 1, що за адресою: [ADDRESS] наніс один удар головою в переносицю [PERSON] , [INFO] , чим спричинив останній тілесні ушкодження. Відповідно до довідки Тернопільського міського відділу УДМС України в Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , звернулася 05.11.2020 року до Тернопільського МВ УДМС України в Тернопільській області із заявою про обмін паспорта громадянина України в зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта, станом на 06.11.2020 року проводяться перевірки щодо прийняття рішення про оформлення паспорта громадянина України. Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.07.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Судом з`ясовано, що 02.10.2020 року [PERSON] звернулася до правоохоронних органів за фактом нанесення [PERSON] їй тілесних ушкоджень, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №1202015010000469 від 02.10.2020 року за ч.1 ст.125 КК України Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, що вчинив [PERSON] щодо [PERSON] , а також наявність об`єктивних ризиків загрози, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог заявника шляхом видачі обмежувального припису у вигляді заборони наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборони вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) , телефонні розмови з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Що стосується вимоги заявника щодо заборони наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання [PERSON] , суд вважає, що вона до задоволення не підлягає, оскільки відстань у півкілометра нічим необґрунтована та обмеження щодо наближення на відстань у 50 метрів, на думку суду, цілком відповідатиме безпеці заявника. Щодо вимоги про заборону наближатися на відстань ближче 500 метрів до інших місць відвідування [PERSON] , то вона також не підлягає до задоволення, зважаючи на те, що значення «інші місця» є абстрактним і широким поняттям та заявником не визначено коло цих місць, де вона найчастіше перебуває. Згідно з вимогамич. 2 ст. 350-6 ЦПК України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід видати обмежувальний припис на строк шість місяців. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. Рішення суду допустити до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: partial