Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08 липня 2015 року він уклав шлюб із [PERSON] . Від шлюбу у них дітей немає, ніколи разом вони не проживали, спільного господарства не вели, оскільки на момент укладення шлюбу він відбував покарання. На даний час відбуває покарання в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарання (№12)». Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, у зв`язку з чим просив розірвати шлюб. Заявник вимоги заяви підтримав, просив розірвати шлюб. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно, у встановлений законодавством спосіб. У той же час, у зв`язку з тимчасовим призупиненням АТ «Укрпоштою» приймання для пересилання поштових відправлень до деяких міст у Донецькій та Луганській областях, у тому числі м.Рубіжне, заінтересовану особу повідомлялося про судове засідання за допомогою засобів мобільного зв`язку . Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 22 жовтня 2019 року (а.с.4), сторони зареєстрували шлюб 08 липня 2015 року в Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1507. Заявник [PERSON] засуджений та відбуває покарання в державній установі Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарання (№12)» (а.с.5 ). З боку заінтересованої особи заперечень проти розірвання шлюбу до суду не надійшло. Все вищезазначене свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявника, а тому шлюб підлягає розірванню. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи заяву про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалення судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом Оскільки під час звернення до суду з заявою, заявник заявляв клопотання про звільнення його від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved