Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 02 березня 2017 року на тимчасово окупованій території, а саме в м. Севастополі, помер її чоловік [PERSON], [INFO], який народився в с. Лісна Поляна Марківського району Луганської області. На момент смерті чоловіка територія АР Крим і м. Севастополя є окупованими Російською Федерацією і на цій території немає жодного державного органу влади України у якому можна було б зареєструвати факт смерті особи та отримати свідоцтво про смерть українського зразка. У звязку з цим заявник звернулася до Херсонського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, однак заявнику було розяснено працівниками РАЦСу і відмовлено з посиланням на відсутність медичного свідоцтва про смерть та фельдшерської довідки про смерть встановленого зразка. У звязку з вище викладеним заявник змушена звернутись до суду для встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території в м. Севастополі. Заявник в судове засідання не зявилася, про причин неявки суд не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України. При цьому, заявник звернулася до суд з письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та просила суд задовольнити подану нею заяву про встановлення факту. Представник заінтересованої особи Херсонського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області не зявився, про причин неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду заінтересована особа своєчасно повідомлялася належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», [PERSON] Крим - тимчасово окупована територія є невідємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст. 4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно до другого абзацу ч.1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, а відповідно до ч.2 ст. 2571 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 258090 видане Марківським відділом РАГС Луганської області 11 березня 1994 року. Відповідно до медичного свідоцтва про смерть виданого «Севастопольським міським бюро судово-медичної експертизи» Державна бюджетна установи охорони здоровя 03 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] помер 02 березня 2017 року на 9 км. автомобільної дороги Севастополь Інкерман. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КМ № 517237 виданого відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя 04 березня 2017 року [PERSON], [INFO], помер 02 березня 2017 року у м. Севастополі. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). \~\~\~\~ Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, медичне свідоцтва про смерть видане «Севастопольським міським бюро судово-медичної експертизи» Державна бюджетна установи охорони здоровя 03 березня 2017 рокута свідоцтво про смерть серії І-КМ № 517237 видане відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя 04 березня 2017 року є недійсними і не створюють правових наслідків. Враховуючи викладене єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимогу заявника, яка є доведеною та обґрунтованою.

Outcome: approved