Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт її постійного проживання з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона є спадкоємцем після смерті матері та на момент її смерті вони фактично постійно проживали однією сім`єю разом з нею в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Оскільки була зареєстрована за іншою адресою, з метою оформлення спадщини їй необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті, а тому вимушена звернутися до суду. У судове засідання заявник не з`явився, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень по справі не має, тому суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутності сторін, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів заяви випливає, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним відділом запису актів громадянського стану м. Запоріжжя 20 серпня 1968 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя 23 липня 1988 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і спадкоємцем за законом в силу приписів ст. 1261 ЦК України є заявник [PERSON] . Разом з тим, заявник зазначає, що вона постійно проживала з матір`ю до її смерті. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується також актом про постійне проживання особи за адресою без реєстрації місця проживання від 26.04.2021 року. Заявник здійснювала догляд за хворою матір`ю до моменту її смерті. Враховуючи, що встановлені судом фактичні обставини, надані заявником докази та їх належна оцінка вказують на те, що [PERSON] на час смерті матері фактично проживала разом з нею однією сім`єю в квартирі по [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved