Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті її батька [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого 02 квітня 2015 року у місті Донецьк Донецької області в Україні внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності третьої стадії, атеросклеротична хвороба серця з гіпертонією. Зазначив, що вказані обставини підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть №47 від 02.04.2015 року. При зверненні заявника до Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть належного зразку, йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті були предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з цим, вони звернулися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.315 ЦПК. Заявниця та її представник надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просив задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії ВК №270307, виданого Бульонівським РВ МУ УМВС України в Донецькій області 11 березня 2006 року, [PERSON] народилася 22 грудня 1960 року у місті Донецьк онецької області. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №0000121756 від 22 лютого 2017 року, заявниця зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до свідоцтва серії І-УР №912877 виданого 14 січня 1961 року Пролетарським відділом ЗАГС м. Сталіно, [PERSON] народилася 22 грудня 1960 року у місті Донецьк, актовий запис №111 від 14 січня 1961 року. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва серії І-НО №296517 виданого повторно 22 грудня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19 січня 1987 року, про що зроблено актовий запис №18 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у місті Донецьку. [PERSON] помер 02 квітня 2015 року у місті Донецьк Донецької області в Україні внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності третьої стадії, атеросклеротична хвороба серця з гіпертонією. Вказані обставини підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть №47 від 02 квітня 2015 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №829974 виданого 02 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, [PERSON] помер 02 квітня 2017 року у місті Донецьк Донецької області, актовий запис №302 від 02 квітня 2015 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення належної реєстрації смерті. Однак, листом за вих.1129/15.2-106 від 21.12.2017 йому було повідомлено, що реєстрацію смерті [PERSON] за предявленими документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч.4 ст.317 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав її спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved