Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] з 2009 року по день його смерті. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та [PERSON] перебували між собою у фактичних шлюбних стосунках, проживали спільно однією сім'єю як подружжя та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки та вели спільне господарство, але до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу не зверталися. Покликається на те, що разом з [PERSON], починаючи з 2009 року, у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували, спільних дітей у них немає. Вказує на проживання з [PERSON], разом, тобто, однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що вказані факти свідчать про проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'ять років на час відкриття спадщини. Просить заяву задоволити для подачі заяви про прийняття спадщини. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у заяві, просять заяву задоволити. Представник зацікавленої особи - 5-а Львівської держнотконтори в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про заслухання справи у його відсутності, а тому суд вважає, що слід проводити розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого заявник не заперечив заявник та її представник. Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт проживання заявниці з [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити. Судом встановлено, що [PERSON] з 2009 року, більше 6 років проживала з покійним [PERSON], який помер - [INFO], за адресою: [ADDRESS]. перебували між собою у фактичних шлюбних стосунках, проживали спільно однією сім'єю як подружжя та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки та вели спільне господарство, але до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу не зверталися. За час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки та спільно оплачували за житлово-комунальні послуги, а тому, суд приходить до переконання, що є всі підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При встановленні факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судом мають враховуватись положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, згідно п. 4.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, факт проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Outcome: approved