Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] в місті Луганськ, нині тимчасово окупованій території України, зона проведення АТО. В своїй заяві заявниця вказує, що про факт смерті батька свідчить лікарське свідоцтво про його смерть форми 106/о від 19.10.2015 року, яке свідчить, що матір померла у віці 71 років від закритого перелому кістки лівої гомілки з ушкодженням кровоносних судин. При зверненні до ВДРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві для встановлення факту смерті батька і отримання свідоцтва, заявниці було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, оскільки видане медичне свідоцтво про смерть не має законної сили, так як видане на території, що є тимчасово неконтрольованою. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву за викладеними в ній обставинами та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, до суду направлено письмові пояснення по справі з проханням проводити розгляд справи у відсутності представника у відповідності до вимог чинного законодавства . Суд, вислухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно наданого лікарського свідоцтва про смерть №1223 від 01.09.2015 року, видане «Луганським республіканським бюро судово-медичної експертизи ЛНР», так званої «ЛНР», [PERSON], [INFO], помер [INFO] в м. Луганськ, район Жовтневий (а.с.11). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України... Відповідно до ст. 10 ч. 1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Ст. 17 ч. ч. 1,3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті.... проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Стаханов Луганської області. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З урахуванням вищенаведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та наданими письмовими доказами, стосовно того, що [PERSON], померла [INFO] в м. Луганськ, причина смерті - дисциркуляторна єнцефалопатія ІV ст., б/наслідки перенесеного інфаркту головного мозку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті її батька [PERSON] в органах ДРАЦС та для оформлення спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті [INFO] громадянина України [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved