Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON], «08» листопада [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], який помер «04» квітня 2016 року у м. Молодогвардійськ Краснодонського району Луганської області, місце проживання: [INFO], кв. Кошового[ADDRESS], причини смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ; атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІІ. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона доводиться померлому [PERSON] дружиною. «04» квітня 2016 року у м. Молодогвардійськ Краснодонського району Луганської області її чоловік [PERSON] помер, про що «04» квітня 2016 року лікарем Краснодонської центральної міської багатопрофільної лікарні так званої «Луганської Народної Республіки» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 57 з зазначенням дати та причин смерті. Для реєстрації смерті [PERSON] заявниця звернулася до Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, де їй було відмовлено в реєстрації смерті на підставі того, що лікарське свідоцтво про смерть від «04» квітня 2016 року №57 не відповідає вимогам законодавства України, тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не зявився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Заперечень проти заявлених вимог не надавалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до думки про можливе задоволення вимог з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб від «10» грудня 1966 року серії ІІІ-ПЯ №005255 виданого Городищенською сільською радою Ляховичського району Брестської області [PERSON] та [PERSON] «10» грудня 1966 року зареєстрували шлюб (а.с. 10) З копії паспорта заявника [PERSON] вбачається, що вона є громадянином України. (а.с. 5) Відповідно до копії паспорта виданого на імя [PERSON], при житті він також був громадянином України. (а.с. 7) Згідно лікарського свідоцтва про смерть №57 від «04» квітня 2016 року, виданого Краснодонською центральною міською багатопрофільною лікарнею так званої «Луганської Народної Республіки» за підписом лікаря [PERSON], [PERSON] Вікентій Олексійович, «08» листопада [INFO] помер «04» квітня 2016 року; місто смерті так звана «Луганська Народна Республіка», м. Молодогвардійськ, кв. Кошового[ADDRESS]; причини смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ; атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІІ. (а.с. 9) Як вбачається зі ст. 57 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів». Відповідно до ст. 64 ЦПК України: «Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи . Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу». Суд оцінює це лікарське свідоцтво про смерть як доказ на підставі якого можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що документ не відповідає належній формі. Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті, виданої Міловським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від «24» травня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником предявлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від «08» серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», тому вона була вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка. (а.с. 8) Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України «Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті». З ч.1 ст. 257-1 ЦПК України вбачається, що «Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин». Таким чином, заявником [PERSON] було доведено, що вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер на непідконтрольній території України, вимоги заявника законні та підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved