Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Заявник звернувсь до суду із вказаною заявою, у якій просить визнати недієздатним його сина [PERSON] 1969 р.н. В обґрунтування заявленої вимоги вказує, що [PERSON] являється інвалідом І «Б» групи знаходиться на обліку у психоневрологічному диспансері з 1993 року, неодноразово лікувався у стаціонарі обласної психіатричної лікарні де перебуває і зараз, згідно ухваленого стосовно нього рішення суду, у зв'язку із стійким психічним розладом здоров'я. [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може самостійно керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки. У судове засідання заявник не з'явився, подав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, якою свою вимогу щодо визнання [PERSON] недієздатним підтримав, просить задовольнити. Представник органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення заяви. що розглядається поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява підставна та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] являється рідним сином заявника [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04.04.1969 року Львівським міським бюро ЗАГС. Згідно довідки № 860362, виданої психіатричною МСЕК №2 [PERSON] являється інвалідом І «Б» групи по причині загальне захворювання, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги. Як вбачається із висновку лікарської комісії щодо необхідності і постійного стороннього догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу № 358, [PERSON] 1969 р.н. інвалід І-Б групи, перебуває на обліку у вказаній установі, потребує постійного стороннього догляду і допомоги. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.03.2015 року, копію якого долученого до матеріалів справи [PERSON] 1969 р.н. було госпіталізовано до КЗ «ЛОКПЛ» для примусового лікування, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.03.2015 року, згідно якого останній страждає важким психічним розладом, з діагнозом: параноїдна шизофренія. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, з участю тих же осіб, стосовно яких встановлено ці обставини доказуванню не підлягають. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 295 від 21.04.2015 року, наданого на виконання вимог ухвали суду від 24.03.2015 року, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу з вираженим дефектом особистості в емоційно-вольовій сфері, за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Відповідно до ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених законодавчих норм, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог, які ґрунтуються на законі, а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved