Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, яка мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною без реєстрації шлюбу з січня 2002 р. по жовтень 2018р. Під час спільного проживання [INFO] народилася дочка [PERSON] . А [INFO] народилася дочка [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті заявниця зверталася з заявами для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт наявності родинних відносин між померлим та між [PERSON] і [PERSON] . Просить встановити юридичний факт, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Встановити юридичний факт, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними документами та доказами та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Представник заінтересованої особи - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними документами та доказами та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб за наданими до справи документами. Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення, суд дійшов висновку про те, що така заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною без реєстрації шлюбу з січня 2002 р. по жовтень 2018р. [INFO] , народилася донька [PERSON] та 17.11.2004 зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 2421 та її батьками згідно свідоцтва про народження зазначено матір - [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.95). [INFO] , народилася донька [PERSON] та 14.12.2010 зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 2897 та її батьками згідно свідоцтва про народження зазначено матір - [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.96). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2018, актовий запис №311( а.с.89). Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] під присягою дала покази, що вона є тіткою неповнолітніх дітей і знає померлого з дитинства, він є батьком [PERSON] та [PERSON] , яких він забирав з пологового будинку. Заявниця разом з померлим і дітьми проживали як звичайна родина. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] під присягою дали покази, що померлий є батьком [PERSON] та [PERSON] , постійно приймав участь у розвитку дітей, відвідував дошкільні заклади, цікавився їхніми успіхами, матеріально забезпечував родину. Судом встановлено та підтверджено свідками, що померлий [INFO] [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю, вів з нею спільне господарство та виховував спільних дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , утримував останніх та визнавав себе батьком, що підтверджується фотокартками та свідченнями свідків. Дані покази, на думку суду, є послідовними, сумнівів не викликають, а тому, на думку суду, заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved