Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до суду із заявою у якій просила встановити факт належності їй, [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки УКР № 2575185 від 20 лютого 1992 року та довідки № 102 від 11 травня 2016 року, виданих районною комунальною архівною установою [PERSON] районним трудовим архівом, оскільки це відповідатиме її, заявника, інтересам та забезпечить реалізацію її законних прав, зокрема, права на отримання пенсії. Обгрунтовуючи свої вимоги заявниця посилалася на те, що у 1979 році вона прийнята на роботу в члени колгоспу «Іскра». Там була заведена трудова книжка № 2575185 на імя [PERSON]. Тобто, при заповненні трудової книжки була допущена помилка при написанні її імені, а саме замість «Олена» записано «Ольга». Такі ж помилки допущено при веденні кадрової та бухгалтерської документації за наступними місцями її роботи, а саме кругом значиться [PERSON]. У звязку з досягненням пенсійного віку вона звернулася в Лановецьке обєднане Управління Пенсійного фонду України в [PERSON] районі Тернопільської області, для призначення пенсії, однак їй було повідомлено, тому що у її індивідуальних відомостях про застраховану особу за номером облікової картки, який належить їй, відомості вказано на імя [PERSON], що не відповідає її паспортним даним, тому зазначена розбіжність перешкоджає реалізації оформлення пенсійного забезпечення та не дає змоги працівника пенсійного фонду безперешкодно провести нарахування пенсії. Оскільки внести виправлення в трудову книжку, кадрові та бухгалтерські документи зараз не має можливості (через реорганізацію колгоспів , в яких вона працювала, та де була заповнена трудова книжка, що підтверджується випискою із історичної довідки № 249 від 10 травня 2016 року [PERSON] районного державного архіву [PERSON] районної державної адміністрації Тернопільської області), а встановлення даного факту їй потрібно для оформлення пенсії, тому вона змушена звернутися з даною заявою до суду. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала повністю, просить заяву задовольнити, дала пояснення аналогічні викладеним в заяві. При цьому доповнила, що вона народилася 07 січня 1959 року в селі Річка Косівського району Івано Франківської області. Коли їй виповнилося 18 років вона, разом з іншими жителями Івано-Франківської області приїхала на роботу в Підволочиський район Тернопільської області. Спочатку працювала в селі ВоробіївкаП Підволочиського району Тернопільської області, а через деякий час, в 1979 році вийшла заміж за [PERSON], жителя [INFO] і влаштувалася на роботу дояркою в колгосп «Іскра», який пізніше неодноразово міняв назву, де їй завели трудову книжку. Оскільки її свідоцтво про народження залишилося в селі Річка Косівського району Івано Франківської області, а в селі Воробівка та [PERSON] району її всі кликали «Ольга», при заповненні трудової книжки також записали «Ольга», а не «Олена». Зразу вона не звернула на це увагу, а пізніше намагалася виправити допущену помилку, однак їй відмовили, пояснивши, що всі бухгалтерські документи вже здані в архів, а тому вона змушена звернутися з даною заявою до суду. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не зявилися про дату і час розгляду справи були повідомленні належним чином. Начальник архівного відділу [PERSON] РДА [PERSON] подала заяву, в якій просить справу вирішувати у її відсутності, з заявою згідна. Представник Лановецького обєднаного УПФ у Тернопільській області у судове засідання не з'явився причини неявки не повідомив. Враховуючи думку заявниці, яка настоює на вирішенні справи у їх відсутності, суд вважає за можливе справу вирішувати в даному судовому засіданні. Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що вимога [PERSON] ґрунтується на встановлених законом підставах, оскільки: - згідно паспортних даних серії МС 625429, паспорт виданий Підволочиським РВ УМВС 25 січня 2000 року, заявниця вказана, як [PERSON]; - картка платника податків видана Державною податковою інспекцією України 15.03.2002 року [PERSON], дата реєстрації у Державному реєстрі 01.03.2002 року; - у свідоцтві про шлюб, серії І-ИД № 453900, видане Скориківською сільською радою Підволочиського району 17.10.1988 року, зазначається, що шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON], де після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]; - виписка із історичної довідки № 249 від 10 травня 2016 року видана [PERSON] районним державним архівом [PERSON], про те, що колгосп «Іскра» організований в січні 1981 року, чотири рази він перейменовувався і у 2000 році одержав найменування ТОВ «Ранок»; Із трудової книжки колгоспника УКР № 2575185, яка заповнювалася 20.02.1992 році на імя [PERSON], вбачається, що вона прийнята на роботу в члени колгоспу «Іскра» Підволочиського району у 1979 році, 12.02.2000 року звільнена з членів колгоспу «Ранок» у звязку із реорганізацією господарства. 14.02.2000 року прийнята в ТОВ «Ранок» членом ланки, 31.12.2000 року звільнена з роботи з ТОВ «Ранок» згідно поданої заяви за власним бажанням (наказ № 35 від 31.12.2000 року). У довідці № 102 від 11 травня 2016 року, яка видана [PERSON] районним комунальним трудовим архівом про нарахування заробітної плати з 1989 року по 1993 рік також вказується імя «Ольга», а не «Олена», тобто довідка видана - [PERSON]. Довідка № 102 від 11 травня 2016 року, яка видана [PERSON] районним комунальним трудовим архівом [PERSON], про те, що вона перебувала членом колгоспу «Ранок» у с. Медин Підволочиського району з січня 1979 по січень 2001 рр. Дана довідка також містить і відомості про кількість вироблених трудоднів, тобто трудова участь у колгоспному виробництві [PERSON] з 1979 по 2001 роки. На прохання заявника виправити імя в трудовій книжці та довідках згідно паспорта, їй було відмовлено даними установами у звязку з тим, що всі документи там значаться на імя «Ольга». Свідки, [PERSON] та [PERSON], які давно і добре знають заявницю, підтвердили той факт, що [PERSON] працювала в колгоспі «Іскра» і в повсякденному житті та на роботі всі її називали і називають «Ольга». В селі заявницю кликали як «Ольга», тому в документах так і записали зі слів «Ольга», а не по паспортних даних. Наведене свідчить що при заповненні трудової книжки заявниці, була допущена помилка при написанні її імені. Судом встановлено невідповідність запису імя «Олени» зазначеного у паспорті заявниці та у вказаних документах, а саме: у трудовій книжці від 20 лютого 1992 року та довідки № 102 від 11 травня 2016 року, виданих районною комунальною архівною установою [PERSON] районним трудовим архівом про заробітну плату для обчислення пенсії (де вказано імя «Ольга»). На даний час, через неточності у правовстановлюючому документі, заявник не має можливості реалізувати своє право на оформлення пенсії за віком. Відповідно до статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Проаналізувавши наведене в сукупності, суд вважає, що трудова книжка УКР № 2575185 від 20 лютого 1992 року та довідки № 102 від 11 травня 2016 року, виданих районною комунальною архівною установою [PERSON] районним трудовим архівом [PERSON], належать заявнику [PERSON], оскільки імя останньої, як «Ольга» було зазначено помилково. Встановлення даних фактів відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію її законних прав, тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved