Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою встановлення факту проживання однією сім`єю за участю заінтересованої особи Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса. Вказана заява обґрунтована тим, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 424/2000 часток приміщення квартири [ADDRESS] . Заявникові на праві приватної спільної часткової власності належить інша частина зазначеної квартири [ADDRESS] , що також складає 424/2000 часток. Заявник звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] , однак 12.03.2019 року Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Савицькою О.Ю. видано заявнику [PERSON] інформаційний лист за вих. № 1374/02-14 від 12.03.2019 року, відповідно до якого нотаріус не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належало померлій [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні або сімейні відносини між ними, тому для їх встановлення необхідно звертатись до суду з відповідною заявою. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для належного оформлення спадщини, в тому числі отримання в подальшому свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим був змушений звернутися до суду з відповідною заявою. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання на 19 листопада 2011 року. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року зазначену заяву залишено без руху, у зв`язку з не сплатою судового збору. Заявою від 28 жовтня 2019 року зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху недоліки були усунуті у повному обсязі. 04 листопада 2019 року до суду надійшла заява від заявника про розгляд справи без особистої участі заявника, заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримав у повному обсязі. 18 листопада 2019 року до суду надійшов лист від заінтересованої особи Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса про розгляд заяви без особистої участі заінтересованої особи, у вирішення зазначеної заяви поклались на розсуд суду. У судове засідання 19 листопада 2019 року сторони не з`явились, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином у встановлено законом порядку, справа слуханням відкладена на 16 грудня 2019 року. У судове засідання 16 грудня 2019 року з`явився представник заявника, заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, заявив клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , котре задоволено судом. Заінтересована особа Київська державна нотаріальна контора у м. Одеса в судове засідання 16 грудня 2019 року не з`явилась, оскільки від заінтересованої особи наявна заява про розгляд справи без її особистої участі - суд ухвалив провести розгляд справи без особистої участі заінтересованої особи. У судовому засіданні 16 грудня 2019 року допитано свідка [PERSON] , котра пояснила, що особисто знає заявника та неодноразово відвідувала померлу бабусю заявника [PERSON] , разом з котрою проживала [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Пояснила, що заявник разом зі своєю бабусею та померлою [PERSON] проживали в згоді, заявник допоміг бабусі в придбанні квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не вистачало грошей. Окрім того свідок надав свідчення, що заявник придбав у зазначену квартиру холодильник та пральну машину. [PERSON] та [PERSON] були подругами, квартиру придбали приблизно десять років тому. Свідок [PERSON] пояснила, що допомагала перевозити речі, зі вказаного моменту в зазначеній квартирі проживав і заявник, він здійснював оплату за рахунками, купував ліки. Бабуся заявника [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , заявник займався похованнями обох. Квартира [ADDRESS] була у володінні [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині, після смерті [PERSON] заявник прийняв у спадщину Ѕ зазначеної кватири. У судовому засіданні 16 грудня 2019 року допитано свідка [PERSON] , котра пояснила, що померла [PERSON] та [PERSON] разом працювали на [PERSON] , проживали на одному поверсі сімейного гуртожитку. Пояснила, що заявник разом зі своєю бабусею та померлою [PERSON] проживали в згоді, заявник допоміг бабусі в придбанні квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не вистачало грошей. Окрім того свідок надав свідчення, що заявник придбав у зазначену квартиру холодильник та пральну машину. [PERSON] та [PERSON] квартиру придбали приблизно десять років тому. Свідок пояснила, що заявник проживав в зазначеній квартирі, він здійснював оплату за рахунками, купував ліки. Бабуся заявника [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , заявник займався похованнями обох. Квартира [ADDRESS] була у володінні [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині, після смерті [PERSON] заявник прийняв у спадщину Ѕ зазначеної кватири. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на 424/2000 часток приміщення квартири [ADDRESS] . Заявникові на праві приватної спільної часткової власності належить інша частина зазначеної квартири [ADDRESS] , що складає 424/2000 часток, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Заявник звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] , однак 12.03.2019 року Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Савицькою О.Ю. видано заявнику [PERSON] інформаційний лист за вих. № 1374/02-14 від 12.03.2019 року, відповідно до якого нотаріус не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належало померлій [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні або сімейні відносини між ними, тому для їх встановлення необхідно звертатись до суду з відповідною заявою. [PERSON] разом зі своєю бабусею [PERSON] та дружиною [PERSON] з серпня 2008 року спільно проживали та вели спільний побут разом з померлою [PERSON] [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] , після чого в квартирі проживали лише заявник, його дружина та померла [PERSON] . Оскільки, померла [PERSON] не мала власних дітей та інших близьких родичів, які могли бути її спадкоємцями, то заявник [PERSON] та його дружина [PERSON] фактично сприймались [PERSON] як члени її сім`ї та дітьми. Факт спільного проживання та утримання [PERSON] підтверджується актом від 09.03.2019 року, відповідно до якого, сусіди, які проживають за адресою: [ADDRESS] підтверджують, що громадяни [PERSON] дійсно проживав в кв. [ADDRESS] разом з померлою [PERSON] з серпня 2008 року та проживають там до сьогоднішнього дня. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили в якості свідків [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] проживає у вказаній квартирі до сьогоднішнього дня, що підтверджується вищезазначеним актом та показаннями свідків. Крім того. [PERSON] регулярно сплачує всі необхідні комунальні платежі по квартирі, приймає участь утриманні будинку, що підтверджується довідкою з домоуправління про відсутність заборгованостей за комунальні послуги по квартирі кв. [ADDRESS] . Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 4 ст. 1258 ЦПК України, у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частин 2, 4 ст. З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно роз`яснень викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, відповідно до п 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Таким чином, [PERSON] є співвласником іншої частини квартири та фактично майже 10 років проживав разом з померлою [PERSON] та разом з дружиною здійснював її догляд та утримання, тож факт проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю приймається судом як такий, що доведено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами. За розглядом справи на виконання положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем є необхідним заявнику для виникнення у нього права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved