Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить винести обмежувальний припис щодо [PERSON], яким заборонити йому перебувати з нею в місці спільного проживання за адресою [INFO], заборонити наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання її, що знаходиться за адресою м. Теребовля, вул.. Миру, 61 «В». \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви посилається на те, що 14 лютого 2013 року між з ФесякМазепою У.І. та [PERSON] було зареєстровано шлюб Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №33 (свідоцтво про шлюб серії 1-СЕ №267513). В шлюбі 11 липня 2013 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії 1-СГ №480724 від 29 жовтня 2015 року) [PERSON] вже тривалий час чинить на неї психологічне та фізичне насильство, ображає, погрожує, принижує перед іншими, наносить побої, а також неодноразово завдавав тілесні ушкодження. 15 лютого 2019 року близько 19.00 год. [PERSON] за місцем їхнього спільного проживання в [INFO] обзивав ФесякМазепу У.І. нецензурними словами та викрикуючи погрози, на очах у малолітнього сина наніс їй побої. За наслідками виклику поліції на місце події відкрито кримінальну справу. В судове засідання заявниця та заінтересована особа не зявилися. Однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про підставність заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено,\~що 14\~лютого 2013\~року між\~з ФесякМазепою\~У.І.\~та \~[PERSON]\~було \~зареєстровано шлюб\~Залізничним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Львівського\~міського управління\~юстиції,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№33\~(свідоцтво\~про шлюб\~серії 1-СЕ\~№267513). В шлюбі 11 липня 2013 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії 1-СГ №480724 від 29 жовтня 2015 року). Згідно акту № 02-33 /129 від 15 березня 2019 року обстеження матеріально - побутових умов заявника [PERSON] проживає в [INFO] «в», зареєстрована [INFO]. Згідно з витягу з єдиного реєстру досудового розслідування № 12019210170000054 від 16 лютого 2019 року 15.02.2019 року близько 19.00 год. [PERSON], [INFO] за місцем спільного проживання в [INFO] наніс один удар кулаком правої руки по обличчі своїй дружині [PERSON], [INFO], після чого почав сильно крутити руки, від вказаних дій остання отримала тілесні ушкодження. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо дружини Фесяк [PERSON], є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Тому заяву слід задоволити. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Outcome: approved