Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, зацікавлена особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] в м. Торез Донецької області померла її мати - [PERSON], [INFO] Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті, є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 №254-VIII та Законом України від 15.04.2014 №1207-VII. Встановлення факту смерті, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. На підставі вищевикладеного просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO] в м. Торез, Донецької області [INFO] з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть. Допустити негайне виконання рішення у справі. Заявник [PERSON] надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Також вказала, що просить заяву задоволити. Представник зацікавленої особи - Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, надали заяву про слухання справи без їхньої участі. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 27.12.1962 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 19.08.1997 року. Як вбачається з довідки про причину смерті № 49 від 12 березня 2018 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 83 років. Причиною смерті зазначено - хронічна недостатність мозкового кровообігу, хронічна дисциркуляторна енцефелопатія при гіпертонічній хворобі. 12 березня 2018 року Торезьким міським відділом запису цивільного стану державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 12.03.2018, відповідно до якого [PERSON] помер [INFO]. 17.04.2018 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], , оскільки для підтвердження факту смерті надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На теперішній час для проведення реєстрації смерті [PERSON] необхідно встановити факт її смерті, оскільки він помер на території Донецької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією і документи видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому заявник звернувся до суду із зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати свої законні права після смерті батька. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі 1). документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2). рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті в певний час. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх видання. Отже, встановлюючи наявність факту смерті [PERSON], суд вважає за можливе прийняти в якості доказів документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За обставин справи вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON], [INFO] необхідне для захисту та реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Аналогічні положення містяться і в п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. А тому враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved