Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, на обґрунтування якої вказала, що [INFO] у комунальному закладі «Центральна міська клінічна лікарня № 24 міста Донецька» помер її чоловік [PERSON], факт смерті якого підтверджується лікарським свідоцтвом № 187 від 16 травня 2016 року та свідоцтвом про смерть № 026440, виданим 17.05.2016 року Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька. Оскільки свідоцтво про смерть всупереч закону видане не українським органом державної влади, а так званої ДНР, заявник звернувся до Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання підтвердження дійсності свідоцтва про смерть чоловіка, на що була отримана відмова та роз'яснено порядок звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та пов'язуючи встановлення факту смерті з необхідністю оформлення своїх спадкових прав, заявник просить суд встановити факт смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в м.Донецьк. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення заявника, свідка та дослідивши докази у справі, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки УПСЗН Димитровської міської ради від 02.06.2015 року № 1455018093 вона перебуває на обліку в УПСЗН м.Димитрова як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем перебування якої значиться: [ADDRESS] (арк.спр.7). Чоловік заявника [PERSON], [INFO], значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданою заявником ксерокопією його паспорту (арк.спр. 5-6). [INFO] [PERSON] помер на непідконтрольній українській владі території в м.Донецьку, де і був похований. На підтвердження смерті чоловіка заявником надані суду лікарське свідоцтво про смерть № 187, видане Центральною міською клінічною лікарнею №24, згідно якого причиною смерті є двостороння пневмонія, свідоцтво про поховання, видане КП «Ритуальна служба м.Донецька» про поховання [PERSON], згідно якого [PERSON] похований 17.05.2016 року на кладовищі №11 в м.Донецьку по вул.Айлантовій, та свідоцтво про його смерть, видане Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька, відповідно до якого [PERSON], уродженець с.Старий Мерчик Валковського району Харківської області, помер [INFO] в місті Донецьку у віці 70 років. Зазначені документи видані невизнаними державою Україна державними органами так званої ДНР. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Оскільки згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів м.Донецька тимчасово призупинено, заявник, як внутрішньо переміщена особа, згідно з п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Оскільки на підтвердження факту смерті [PERSON] заявником подано документи, які відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. Як встановлено судом і вбачається з відповіді начальника Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2016 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті чоловіка їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю в неї належних документів на підтвердження вказаного факту і роз'яснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку. Факт смерті [PERSON], який мав місце 15.05.2016року в м.Донецьк, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях самого заявника, так і в показаннях свідка [PERSON], який суду пояснив, що померлий [PERSON] був його кумом та близьким товаришем. В травні 2016року від своєї родини, яка залишилась проживати в м.Донецьку, йому стало відомо про те, що [PERSON] помер від пневмонії та був похований на кладовищі №11 в м.Донецьку. Даючи оцінку допустимості таким письмовим доказам, як лікарське свідоцтво, свідоцтво про смерть, довідка про захоронення, видані установами самопроголошеної ДНР, на які в ході судового розгляду посилалася заявник, суд з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, виходячи з ключових інтересів заявника, з метою повного і всебічного з'ясування обставин справи, як виняток, приймає ці документи до уваги і оцінює їх в сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами. Згідно відомостей Димитровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 09.06.2016 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Підставою для отримання такого документу, відповідно до ч. 2 ст.259 ЦПК, може бути рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки факт смерті, який просить встановити заявник, породжує для неї правові наслідки, які не пов'язуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за можливе з метою захисту прав заявника та забезпечення належного оформлення нею спадкових прав її заяву задовольнити, встановивши факт смерті чоловіка [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в місті Донецьку. На підставі викладеного,

Outcome: approved