Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою вказавши, що на підставі свідоцтва про право на спадщину є співвласником домоволодіння по вул. Ю.Довгорукого, 43 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Іншим співвласником будинку є її брат [PERSON]. Вона з 1996 р. постійно проживає у будинку, зареєстрована там з 1998 року, доглядає за домоволодінням, утримує його. В будинку проживає разом із сином та чоловіком, однак не може зареєструвати чоловіка через відсутність згоди іншого співвласника. Їй невідомо, де [PERSON] наразі перебуває та чи живий взагалі. У них були нормальні стосунки, вони спілкувалися, підтримували зв'язок, брат виїжджав у 1979 р. на заробітки до м. Москви, звідти вона мала спочатку відомості про нього, до 1994 р. вони періодично телефонували один одному. Однак з 1994 р. зв'язок між ними перервався, фірма, де він працював, вже не існує. Її чоловік переніс інсульт, для оформлення медичної документації потрібно оформити його реєстрацію, тому просить визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві, наполягала на їх задоволені в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він з 1966 року проживає за адресою: [INFO]. Останній раз бачив [PERSON] в 1994 році, знає що той виїжджав на заробітки до м.Москва. а потім зв'язок із ним пропав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO] з листопада 2002 року. Має приятельські відносини із сім'єю заявниці. Зі слів [PERSON] знає, що у неї є молодший брат зв'язок з яким був втрачений давно. [PERSON] його шукала, однак пошуки не дали результат. Принаймні з листопада 2002 року вона не бачила [PERSON]. Вислухавши зявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до такого висновку. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право на спадковість за заповітом від 15 грудня 1998 р., власником 2/3 частин домоволодіння № 43 по вул. Ю.Довгорукого в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, є [PERSON] (а.с. 5, 6 копія свідоцтва, довідки). Співвласником іншої 1/3 частини є [PERSON] (а.с. 7 копія реєстраційного посвідчення). [PERSON] згідно акту від 04 жовтня 2018 року, складеного мешканцями будинків №37, 18 та 20 по вул. Ю. Довгорукого в м. Кривому Розі, не проживає в будинку з 1979 року, місцезнаходження його невідоме (а.с. 8). Відповідно до частин 1,2 статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Згідно копії довідки Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 03.09.2018 р. [PERSON] Г.В.31.08.2018 р. звернулася до СКП Довгинцівського ВП КВП ГУНП Дніпропетровської області з приводу розшуку свого брата [PERSON], [INFO], однак в ході проведення розшукових заходів місцезнаходження останнього не встановлено (а.с. 15). Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч.3 ст. 43 ЦК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно до вимог ст.ст. 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Так, статтею 306 ЦПК України визначено обовязкове зазначення у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно заяви визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявнику для реєстрації чоловіка, оскільки при зверненні до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної в місті ради, отримала відмову саме з причини відсутності згоди іншого співвласника (а.с. 14). Закон (ст. 43 ЦК України) для визнання особи безвісно відсутньою визначає необхідним відсутність відомостей про її місце перебування в місті її постійного проживання. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Враховуючи,\~що зв'язок\~з [PERSON]\~згідно тексту\~заяви та пояснень заявника, втратився в 1994 році, точної дати щодо одержання останніх відомостей відносно нього встановити неможливо, суд вважає за можливе початком безвісної відсутності [PERSON] вважати перше січня наступного року.

Outcome: approved