Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Заявник [PERSON] у листопаді 2016 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту належності йому правовстановлюючого документа, а саме - Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18 січня 1996 року Черкасько-Лозівською сільською Радою народних депутатів Дергачівського району Харківської області. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.1995 року рішенням виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №322 заявнику у довічне спадкоємне володіння для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд була відведена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]., загальною площею 0, 14 га (1440 кв. м.). Зазначена земельна ділянка була передана безкоштовно у приватну власність заявника згідно рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №818 від 14.11.1995 року, яке прийнято на підставі його заяви від 24.10.1995 року та рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №322 від 11.04.1995 року. Право приватної власності на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18 січня 1996 року Черкасько-Лозівською сільською Радою народних депутатів Дергачівського району Харківської області. Бажаючи розпорядитись вказаним йому майном заявник встановив, що у акті помилково вказано його прізвище як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Просить суд заяву задовольнити. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи - Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи судом встановлено, що11.04.1995 року рішенням виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №322 [PERSON] у довічне спадкоємне володіння для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд була відведена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]., загальною площею 0, 14 га (1440 кв. м.), що підтверджує копія рішення (а. с. 11). Зазначена земельна ділянка була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №818 від 14.11.1995 року (а. с. 12), яке прийнято на підставі його заяви від 24.10.1995 року (а. с. 14) та рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №322 від 11.04.1995 року (а. с. 11). Право приватної власності на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18 січня 1996 року Черкасько-Лозівською сільською Радою народних депутатів Дергачівського району Харківської області (а. с. 13). Вивченням акту встановлено, що у ньому помилково вказано прізвище заявника як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Також в акті вказано, що він складений у двох примірниках, з яких перший видано громадянину «[PERSON].», замість вірного «[PERSON].» Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, заява [PERSON], зацікавлена особа: Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт належності [PERSON], [INFO], ІН [NUMBER], правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18 січня 1996 року Черкасько-Лозівською сільською Радою народних депутатів Дергачівського району Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved