Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 14.09.2018 року з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування первісної заяви та уточненої заяви від 17.10.2018 року зазначив, що [INFO] померла мати заявника [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, в тому числі земельна ділянка розміром 1, 95 га, яка розташована на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області. Після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся до Білгород - Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельні ділянки, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області 13.08.2001 року, прізвище, ім'я та по-батькові власника земельної ділянки вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено «[PERSON]». На підставі вищезазначеного заявник просить суд, встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області 13.08.2001 року на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Приморської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 07.02.2001 року № 153 на ім'я «[PERSON]». Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнав у повному обсязі. В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 13.08.2001 року, на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Приморської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 07.02.2001 року № 153 вбачається, що «[PERSON]», яка мешкає в [ADDRESS], передано у приватну власність земельну ділянку площею 1, 95 гектарів, в межах згідно з планом, розташовану на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2599, /а. с. 7/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 15.03.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 28 від 25.09.2001 року, /а. с. 8/. З повідомлення Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори за вих. № 814/02-14 від 22.03.2018 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO] (спадкова справа № 466/2012) та [PERSON], яка померла [INFO] (спадкова справа № 217/2018) по наступним причинам: -у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданому Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області 05.06.2002 року, ім'я власника земельної ділянки вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть ім'я спадкодавця вказано «[PERSON]»; -у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданому Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області 13.08.2001 року, прізвище, ім'я, по - батькові власника земельної ділянки вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть прізвище, ім'я, по - батькові спадкодавця вказано «[PERSON]»; -не встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (син та мати), між [PERSON] та [PERSON] (син та мати), /а. с. 6/. Довідкою за вих. № 270 від 23.05.2018 року виданої виконавчим комітетом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 1996 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований та проживав чоловік померлої, [PERSON], [INFO] та син померлої [PERSON], [INFO], /а. с. 9/. Довідкою за вих. № 268 від 23.05.2018 року виданою Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлно, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виготовлений на ім'я [PERSON], дійсно видавався Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області [PERSON]. На даний момент виправити помилку і видати новий державний акт немає можливості, оскільки видача державних актів на землю припинена з 2013 року, /а. с. 10/. Згідно повідомлення відділу у Кілійському районі Головного управління Дергеокадастру в Одеській області за вих. № 693/138-18 від 24.07.2018 року встановлено, що у зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому з 01.01.2013 року органи Дерземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. В свою чергу, а ні Конституцією України, а ні законами України не передбачено виправлення помилок в Державних актах на землю, /а. с. 11-12/. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 294 Цивільного кодексу фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537, втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 -5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт задовольняє заяву.

Outcome: approved