Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. 14.07.2008 року їх шлюб було розірвано, однак ця обставина не завадила їм спілкуватися. 29.11.2010 року у них народилася спільна дитина [PERSON], батьком якого вказано на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України [PERSON]. З початком військових дій на території Донецької області заявник тимчасово виїхала на територію м.Курахове Донецької області та втратила зв'язок із батьком своєї дитини [PERSON]. Відомостей про його місце перебування немає вже 4 роки, а саме з травня 2014 року. Встановлення факту безвісно відсутньою [PERSON] заявнику необхідно для того, щоб виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька дитини та реалізувати право на проїзд з сином без дозволу батька дитини. Заявник просить визнати [PERSON], громадянина України, [INFO], уродженця [INFO], останнє відоме місце проживання: [INFO], безвісно відсутнім з 01.06.2014 року. У судовое засідання заявник та заінтересована особа не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно з ст. ст. 76, ч.2 ст. 294 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 14.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видано повторно серії І-НО № 266040 від 18.11.2008 року, актовий запис № 377. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 361268 від 09.12.2010 року вбачається, що 29.11.2010 року народився [PERSON], батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України № 00011280249 від 30.10.2012 року відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] заявник зверталася до Марїнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області та згідно довідки заступника начальника сектора Марїнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області від 17.04.2018 року № 4213/505/07-2018 Марїнським ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області відносно [PERSON], [INFO], інформація впродовж останнього року не надходила, серед осіб, розшукуваних за скоєння кримінальних правопорушень та безвісно зниклих не значиться. Встановити місцезнаходження останнього неможливо. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем перебування відносяться до 01.06.2014 року, то безвісно відсутньою його слід визнати саме з цієї дати. З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності і ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved