Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеної заявою, посилаючись на те, що 30 липня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної дежавної адміністрації Одеської області від 23 червня 2004 року №239/А їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] в якому в графі «прізвище, ім'я, по батькові» вона зазначена як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності про що надала письмову заяву. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов'язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 23 червня 2004 року №239/А заявник отримала Державний акт на право власності на землю [NUMBER]. Оформлюючи зазначений Державний акт, в графі «прізвище, ім'я, по батькові» вона зазначена як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» (а.с. 6). З заявою про виправлення помилки в Державному акті заявник звернулася до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с.5). Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 08.10.2002 року прізвище ім'я по батькові заявника «[PERSON]» (а.с. 3) З письмових заяв свідків [PERSON] та [PERSON], мешканців с. Височанське Тарутинського району Одеської області вбачається, що вищезазначений державний акт належить заявнику (а.с. 6). Факт, про встановлення якого просить [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved