Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його спільного проживання з батьком [PERSON] , який помер у січні 2014 року , на час відкриття спадщини по [ADDRESS] . Обґрунтовує заяву тим, що у січні 2014 року загинув його батько [PERSON] , який втопився у річці в с. Смолянка Тернопільського району. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається зі земельної ділянки, площею 1,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Козівської сільської ради Тернопільського району. Заявник є єдиним спадкоємецем після смерті [PERSON] . Він звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] . Однак, нотаріусом йому було роз`яснено про те, що свідоцтво про право на спадщину він не зможе отримати, оскільки через різне місце реєстрації заявника та спадкодавця не підтверджується факт їх спільного проживання на час відкриття спадщини, зокрема місце реєстрації заявника - [ADDRESS] , місце реєстрації [PERSON] - с. Козівка Тернопільського району. Проте, заявник стверджує, що завжди проживав разом з [PERSON] по [ADDRESS] . Його батьки - мати [PERSON] та батько [PERSON] одружилися [INFO] . Після одруження батьки проживали по [ADDRESS] в будинку батьків матері. Ніхто з них не змінював місця свого проживання до моменту смерті. [INFO] місце проживання заявника зареєстровано по [ADDRESS] . [INFO] померла його мати [PERSON] . На момент смерті його батька заявник продовжував проживати разом з ним по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 21 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд 12 жовтня 2020 року на 14 год. 30 хв. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року до участі в справи залучено заінтересовану особу [PERSON] . Судове засідання у справі відкладено на 16 листопада 2020 року на 14 год. 30 хв. 22 жовтня 2020 року представник заінтересованої особи - Тернопільська районна державна нотаріальна контора подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. 16 листопада 2020 року представник заявника [PERSON] - адвокат Семененко С.М. подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою просив заяву задовольнити. 16 листопада 2020 року заінтересована особа - [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою не заперечила проти задоволення заяви. Крім цього, зазначила, що підтверджує факт проживання [PERSON] з [PERSON] та претензії матеріального характеру щодо спадкового майна в неї відсутні. За вказаних обставин відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 березня 2012 року. У вказаному свідоцтві у графі «Батько» зазначено « [PERSON] », у графі «Мати» - « [PERSON] ». Як слідує зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року, [PERSON] та [PERSON] 16 грудня 1996 року уклали шлюб. Прізвище дружини після одруження - « [PERSON] ». У січні 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 травня 2014 року. Як слідує з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №014120 від 23 лютого 2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Згідно з довідкою №221 від 21 жовтня 2019 року, виданою Великогаївською сільською радою Тернопільського району, [PERSON] , який помер у січні 2014 року , перебував на реєстраційному обліку по [ADDRESS] . Як убачається з довідки №1129 від 18 листопада 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] на день смерті проживав без реєстрації по [ADDRESS] разом зі сином [PERSON] . На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №534/2014, заведеної після смерті [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №534/2014, 12 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до нотконтори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та яка належала померлому [PERSON] . Крім цього, із вказаної заяви вбачається, що, крім [PERSON] , є інші спадкоємці, зокрема син померлого [PERSON] . Постановою завідувача Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. №2598/02-14 від 12 листопада 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Як слідує зі заяви [PERSON] , поданої Тернопільській районній державній нотаріальній конторі 31 січня 2020 року, вона, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею стверджує той факт, що свідомо не реалізувала своє право на прийняття спадщини (за законом та за заповітом) після смерті її батька [PERSON] та в суд звертатися не буде. У цій же заяві [PERSON] повідомила, що її батько [PERSON] , 1960 року народження, проживав у с. Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №534/2014. Таким чином, після смерті батька заявник має намір оформити свої спадкові права, однак у нього виникли труднощі в їх реалізації через те, що він не може в позасудовому порядку підтвердити факт спільного проживання разом із спадкодавцем, оскільки на день смерті [PERSON] його зареєстроване місце проживання та фактичне місце проживання не співпадало. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Даний перелік справ не є виключним. Згідно з ч. 2 ст. 395 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. ст. 315-319 ЦПК України у в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом установлено, що у січні 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається зі земельної ділянки, площею 1,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є заявник [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 31 січня 2020 року [PERSON] подала до нотконтори заяву про те, що вона свідомо не реалізувала своє право на прийняття спадщини (за законом та за заповітом) після смерті свого батька [PERSON] . На підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що [PERSON] до дня смерті - січня 2014 року був зареєстрований по [ADDRESS] , але фактично проживав разом із [PERSON] по [ADDRESS] без реєстрації. З матеріалів справи, в тому числі, враховуючи надану нотаріусом засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , не вбачається наявності інших спадкоємців, крім заявника та заінтересованої особи [PERSON] , яка спочатку подала заяву про прийняття спадщини, але в подальшому відмовилась від її прийняття, чи можливого спору щодо спадкових прав та обов`язків інших осіб. Аналізуючи зібрані у справі докази, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час його смерті у січні 2014 року , а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушених спадкових прав заявника. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час його смерті, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. З цих підстав заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення.

Outcome: approved