Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Заявник [PERSON], з участю заінтересованої особи - [PERSON], звернулася в суд про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів: Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ № 030647, виданого 30 вересня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 41, Державного акту серії ВЛ № 093643, виданого 25 січня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2827, Заповіту від 30 березня 1995 року, посвідченого 30 березня 1995 року секретарем виконавчого комітету Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що згідно із заповітом від 30 березня 1995 року, посвідченого 30 березня 1995 року секретарем виконавчого комітету Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6, [PERSON] є спадкоємцем майна, яке належало її бабусі [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. При оформленні права на спадщину встановлено, що в правовстановлюючих документах на право власності на нерухоме майно, яке належало померлій [PERSON] та в самому заповіті прізвище вказано [PERSON]. На підставі свідоцтва про одруження, виданого 15 серпня 1972 року серії [NUMBER], довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією Волинської області, прізвище померлої зазначено [PERSON]. Помилку виявлено у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ № 030647, виданому 30 вересня 2002 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 41, у Державному акті серії ВЛ № 093643, виданому 25 січня 2005 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2827, у заповіті від 30 березня 1995 року, посвідченому 30 березня 1995 року секретарем виконавчого комітету Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6. На підставі наведеного, [PERSON] просить задовольнити подану нею заяву та встановити факт належності вищевказаних правовстановлюючих документів [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені нею вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, та просила суд їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення заявника, думку заінтересованої особи, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. В силу вимог ч.1, ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №203952 від 18 січня 2008 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належить на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS]. Також, як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ВЛ №030647 від 30 вересня 2002 року, [PERSON] на підставі рішення Буцинської сільської ради від 18 травня 1995 року надано у приватну власність земельна ділянка площею 0,6293 га, розташована на території с.Буцинь Буцинської сільської ради. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ВЛ №093643 від 25 січня 2005 року, [PERSON] на підставі розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації №233 від 19 серпня 2004 року надано у приватну власність земельну ділянку площею 3,24 га, розташовану на території Буцинської сільської ради Старожівського району Волинської області. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України.) Відтак, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов'язки припинено. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 серпня 2014 року, виданого Буцинською сільською радою Старожівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] року, в результаті чого втрачена її здатність мати цивільні права і обов'язки. У відповідності до заповіту, складеного [PERSON] 20 березня 1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Буцинської сільської ради Старожівського району Волинської області, остання все своє майно заповіла своїй онучці [PERSON]. Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте, чинним ЦК України не передбачено захист цивільних прав та інтересів померлої особи, оскільки правоздатність такої особи припинена. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Однак, ч.2 ст. 234 ЦПК України не передбачає встановлення такого юридичного факту як визнання правовстановлюючого документу щодо особи, яка померла. Таким чином, суд не вправі вирішувати питання про право особи цивільна процесуальна правоздатність якої припинена у зв'язку зі смертю, а тому в задоволенні заяви [PERSON], з участю заінтересованої особи - [PERSON], про встановлення про встановлення належності правовстановлюючого документу необхідно відмовити. Суд звертає увагу на те, що будь-які докази на підтвердження того, що [PERSON] зверталася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, і їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні їх не здобуто. Водночас, у випадку неможливості оформлення спадкових прав [PERSON] на майно спадкодавця, особа вправі захистити свої майнові права у спосіб визначений законом і такий не втрачений для заявника.

Outcome: dismissed