Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 05 березня 2005 року і проживали вони в селі Георгіївка Марїнського району. [PERSON] весь час був зареєстрований у с. Георгіївка Марїнського району Донецької області. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося, шлюб рішенням Куйбишевського районного суду від 04.10.2010 року було розірвано. Вже протягом 8 років заявниця не знає про місцезнаходження [PERSON] і зв'язок з ним втрачений зовсім. До суду надійшла заява про те, що заявник на вимогах наполягає, викладені в заяві, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Шевченківської районної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно з ст. ст. 76, ч.2 ст. 294 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між [PERSON] та [PERSON] 05 березня 2005 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 60. Згідно рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 04.10.2010 року справа № 2-8651/10 вбачається, що шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоюється прізвище [PERSON]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно акта депутата Максимільянівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області від 08 серпня 2018 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований, але фактично на території сільської ради не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2010 року по теперішній час. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем перебування відносяться до 2010 року, то безвісно відсутньою його слід визнати саме з цієї дати. З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності і ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved