Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірман Б.І., в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] померла його матір, [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю. За життя [PERSON] заповіту не склала. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України заявник, син спадкодавця, здійснює право на успадкування майна своєї матері, [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом першої черги. Нормами ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно зі спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована шляхом подання ними нотаріусу заяви про відмову від спадщини. 09.09.2020 заявник звернувся до приватного нотаріуса Фірмана Б.І. за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Однак нотаріус повідомив, що заявник вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки відповідну заяву подав після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Нотаріусом запропоновано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому нотаріус не взяв до уваги факт постійного проживання заявника з матір`ю, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження реєстрації місця проживання спадкодавця. Заявник вважає себе таким, що згідно з ч. 3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] , де мав також з 09.02.2016 і зареєстроване місце проживання, і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини про свою відмову від спадщини не заявляв. Проте внаслідок відсутності у спадкодавця реєстрації за місцем її фактичного проживання, він не може документально підтвердити цей факт, через що змушений вдатися до судового способу захисту. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті має для нього юридичне значення: від цього залежить можливість подальшої реалізації його спадкових прав. Ухвалою судді від 24 вересня 2020 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, задоволено клопотання заявника та витребувано у приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірмана Б.І. належно засвідчену копію спадкової справи, відкритої стосовно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Борислав Львівської області. Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року було задоволено заяву [PERSON] та залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Бориславську міську раду Львівської області. Заявник [PERSON] у судове засідання 16 лютого 2021 року не прибув, подав до суду заяву від 16.02.2021, в якій просить справу розглянути без його участі, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує. Представник заінтересованої особи Бориславської міської ради Львівської області у судове засідання не прибув. На адресу суду надійшов лист за підписом міського голови м.Борислава Яворського І., з якого вбачається, що Бориславська міська рада вважає заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підставною, не заперечує проти її задоволення та просить справу розглянути у відсутності їхнього представника. Заінтересована особа приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірман Б.І. у судове засідання не прибув, направив до суду лист від 05.02.2021, в якому просить вказану справу розглянути без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю заявника [PERSON] , померла [INFO] в м. Бориславі Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 24.12.2019 Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 466 від 24.12.2019); копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 30.05.1959, виданого Козубівською сільською Радою депутатів трудящих Доманівського району Миколаївської області (актовий запис № 09 від 30.05.1959). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. 21.07.2015 за реєстровим № 418; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2015, сформований приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. Заявник [PERSON] має намір оформити в нотаріальному порядку спадкові права як спадкоємець першої черги відповідно до ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки, як зазначив заявник, спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не склала, інших спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] немає. Однак, без встановлення вказаного факту в судовому порядку він не може оформити спадщину після смерті матері, оскільки у спадкодавця була відсутня реєстрація її місця проживання, у тому числі за місцем її фактичного проживання, відтак заявник не може документально підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті. При цьому, заяву про прийняття спадщини заявник подав нотаріусу зі спливом строку, передбаченого ст.1270 ЦК України. Зокрема, з листа приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірмана Б.І. від 09.09.2020 вбачається, що строк для прийняття спадщини заявник пропустив, а подані [PERSON] документи не підтверджують факт постійного проживання його разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом заявнику необхідно звернутись в суд для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для заявника встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч.1 -ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що заявник проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 09.02.2016 по даний час. Натомість інформація про останнє місце реєстрації проживання [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) відсутня. Вказане стверджується копією довідки відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області від 03.09.2020 № 2033/17-59, копією довідки Малого приватного підприємства «Бескид» (управителя будинку [ADDRESS] ) про склад сім`ї від 31.08.2020 № 908; копією паспорта заявника [PERSON] . Як зазначив заявник у поданій суду заяві, в належну його матері, [PERSON] , квартиру [ADDRESS] вони з нею вселилися одразу після придбання цього нерухомого майна 21.07.2015, де проживали спільно однією сім`єю до дня смерті спадкодавця ( [INFO] ). За цією адресою заявник продовжує мешкати і тепер. Інших родичів чи близьких людей мати не мала, а тому належний догляд, якого вона потребувала у зв`язку з похилим віком і станом здоров`я, забезпечував їй заявник. Вони з мамою вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом (витратами, бюджетом та харчуванням), мали взаємні права й обов`язки щодо утримання житла, разом придбавали майно для спільного користування (предмети домашнього вжитку, посуд тощо). Заявник піклувався про здоров`я мами, закупляв продукти, займався приготуванням їжі, підтримував чистоту і порядок в оселі. Зазначені вище обставини стверджуються довідкою відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області від 03.09.2020 № 2033, згідно з якою інформація про останнє місце реєстрації [PERSON] на день смерті останньої ( [INFO] ) відсутня; а також - довідкою МПП «Бескид» від 31.08.2020 № 908, відповідно до змісту якої [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] проживала без реєстрації на [ADDRESS] разом із сином [PERSON] ; на час її смерті за цією адресою був зареєстрований лише [PERSON] . Достовірність доводів заявника щодо постійного проживання спадкодавця [PERSON] у квартирі [ADDRESS] стверджується також листом відділення поштового зв`язку Борислав 2 ( вул. Данила Галицького, 32, м. Борислав ) Центру поштового зв`язку № 3 м. Дрогобич Львівської дирекції AT «Укрпошта» від 10.09.2020 про те, що отримання пенсії [PERSON] , 1938 року народження, здійснювалося шляхом доставки листоношею за вказаною адресою. Аналогічна адреса значиться як місце проживання і настання смерті померлої [PERSON] у виданому Комунальним некомерційним підприємством Бориславської міської ради «Центральна міська лікарня м. Борислава» лікарському свідоцтві про смерть № 343 від 23.12.2019. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18: відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Надані заявником докази, відповідно до вимог ст. 76-80 ЦПК України, є допустимими, достовірним та достатніми. Будь-які інші докази, що спростовують доводи заявника, у справі відсутні. Беручи до уваги встановлені обставини у справі, досліджені у сукупності на підставі їх аналізу, оскільки встановлення факту необхідне для можливості реалізації заявником своїх прав на прийняття спадщини після смерті матері, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, зокрема, факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , на час відкриття спадщини ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає зазначений юридичний факт підтвердженим та встановленим, таким, що породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про встановлення факту, що має юридичне значення, відносяться на рахунок заявника (ч.7 ст.294 ЦПК України).

Outcome: approved