Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявник звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить встановити факт, що у період часу з 09 квітня 1962 року по 09 квітня 1968 року він відбував покарання у Мордовському концтаборі «ЖХ-385/7-1» у вигляді 6 років позбавлення волі за вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року, по справі №2с за ст.ст. 62 ч.1, 64 ч. 1, 222 ч. 1 КК УРСР. Заява обґрунтована тим, що вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року по справі №2с його було визнано винним за ст.ст. 62 ч.1, 64 ч. 1, 222 ч. 1 КК УРСР та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, які фактично він відбув у Мордовському концтаборі «ЖХ-385/7-1». Вказаний вирок було змінено ухвалою судової колегії у кримінальних справах Верховного суду УСРС від 21 серпня 1962 року в частині виключення зазначення засудження його за ст. 64 КК УРСР. Постановою Пленуму Верховного Суду від 31 січня 1992 року судові рішення за обвинуваченням його за ст. 62 ч. 1 КК УРСР було скасовано, та в цій частині провадження закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК УРСР за відсутністю складу злочину. Відповідно до п. 8 Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» він вважається реабілітованим як жертва політичних репресій і має право на грошову компенсацію, передбачену ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Для визначення грошової компенсації необхідно встановити період відбування ним покарання, однак дані про період відбування ним покарання не збереглись. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить винести рішення за матеріалами, які містяться в справі. Вислухавши доводи заяви, показання свідка [PERSON] , вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року [PERSON] було визнано винним за ст.ст. 62 ч.1, 64 ч. 1, 222 ч. 1 КК УРСР та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі по обвинуваченню в тому, що [PERSON] проводив антирадянську агітацію, був учасником контрреволюційної організації та зберігав зброю. Згідно вказаного вироку зазначено, що запобіжний захід у відношенні [PERSON] залишено тримання під вартою та відраховувати з 09 квітня 1962 року /а.с.24-27/. Згідно довідки про реабілітацію № 25н92 від 30 жовтня 2001 року, виданої Верховним Судом України, встановлено, що ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду УРСР від 21 серпня 1962 року вирок [PERSON] в порядку ст. 363 КПК УРСР змінено, виключено значення про засудження [PERSON] за ст. 64 КК УРСР. В решті вирок залишено без змін. Постановою Пленуму Верховного Суду УРСР від 31 січня 1992 року судові рішення по обвинуваченню [PERSON] за ст. 62 ч. 1 КК УРСР скасовано, а кримінальну справу у цій частині закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК УРСР за відсутністю складу злочину. [PERSON] вважається засудженим за ст. 222 ч. 1 КК УРСР на два роки позбавлення волі. Відповідно до п. 8 Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» [PERSON] за політичні злочини вважається реабілітованим і має право на грошову компенсацію, передбачену ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року /а.с.9/. [PERSON] звернувся до комісії з питань поновлення прав реабілітованих, однак йому було відмовлено у прийнятті рішення про компенсацію, оскільки відсутня довідка про підтвердження строку відбування ним покарання, що підтверджується листом голови комісії з питань поновлення прав реабілітованих № 47 від 03 грудня 2001 року /а.с.21/. Відповідно до наданих відповідей з Апеляційного суду Запорізької області № 10-12/1 від 09 лютого 2016 року, Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області № 1788/60/01-2016 від 09 лютого 2016 року, Служби безпеки України №№ 59/С-86/22, 24/5-С-25 від 22,26 лютого 2016 року відомості, які свідчили про відбуття покарання [PERSON] в архівах не збереглись. При зясуванні факту, що у період часу з 09 квітня 1962 року по 09 квітня 1968 року [PERSON] відбував покарання у Мордовському концтаборі «ЖХ-385/7-1» у вигляді 6 років позбавлення волі за вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року, по справі №2с за ст.ст. 62 ч.1, 64 ч. 1, 222 ч. 1 КК УРСР, суд виходив з доказів, отриманих під час судового розгляду та оцінених за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. З цього приводу в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який показав, що він відбував покарання, призначеним вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року, разом з [PERSON] у Мордовському концтаборі «ЖХ-385/7-1» протягом шести років у період з 1962 року по 1968 рік. Він звільнився з місць позбавлення волі 08 травня 1968 року, а [PERSON] на місяць раніше. На підтвердження відбування покарання свідком у Мордовському концтаборі «ЖХ-385» [PERSON] була надана довідка № 067415 від 08 травня 1968 року, яка підтверджує, що у період часу з 10 травня 1962 року по 08 травня 1968 року він відбував покарання у місцях позбавлення волі, звідки звільнився по відбуттю строку позбавлення волі. Також, з книги автора [PERSON] «Інша Мелітопольщина. Нарис з історії інакодумства (1953-1985)» вбачається, [PERSON] було заарештовано 09 квітня 1962 року та він разом з іншими хлопцями відбував покарання в Мордовському концтаборі ЖХ-385/7-1». Після звільнення [PERSON] влаштувався на Мелітопольський завод «Побутмаш» /а.с.6,7/. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він 09 квітня 1962 року був звільнений з Мелітопольського заводу «Металовиробів» в звязку арештом, а в подальшому 20 серпня 1968 року був прийнятий до Мелітопольського заводу «Побутмаш» /а.с.19/. Встановлення факту того, що у період часу з 09 квітня 1962 року по 09 квітня 1968 року [PERSON] відбував покарання у Мордовському концтаборі «ЖХ-385/7-1» у вигляді 6 років позбавлення волі за вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року, по справі №2с за ст.ст. 62 ч.1, 64 ч. 1, 222 ч. 1 КК УРСР, необхідно для отримання грошової компенсації, передбаченої ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим встановити факт, що у період часу з 09 квітня 1962 року по 09 квітня 1968 року [PERSON] відбував покарання у Мордовському концтаборі «ЖХ-385/7-1» у вигляді 6 років позбавлення волі за вироком Запорізького обласного суду від 16 липня 1962 року, по справі №2с за ст.ст. 62 ч.1, 64 ч. 1, 222 ч. 1 КК УРСР.

Outcome: approved