Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що [INFO] року в місті Донецьк Донецької області, [PERSON] народила другу дитину чоловічої статі, про що видано медичне свідоцтво про народження №2024 від 04.12.2017 року. Однак у вчинені реєстрації народження дитини за даним документом Нікольським районним відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області заявнику було відмовлено, оскільки він виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Просив суд встановити факт народження дитини. Заявник в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності. Заінтересована особа Нікольський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти встановлення факту народження дитини не заперечували. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося з огляду на положення ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Заявник звернувся до Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області з заявою про державну реєстрацію дитини, однак йому було відмовлено через те, що державна реєстрація народження відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі документів за формою, затвердженою наказом МОЗ України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини. На підтвердження факту народження, суду надано копію медичного свідоцтва про народження №2024 від 04.12.2017 року, виданого Донецьким центром охорони материнства і дитинства, де зазначено, що [INFO] року [PERSON] народила другу дитину, хлопчика, вагою 1800,00 грамів. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.03.1984 року [PERSON] народився [INFO] року, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 05.07.2008 року, виданого виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.07.2008 року, актовий запис №25. Прізвище дружини після укладання шлюбу «[PERSON]». Таким чином, заявник є дідусем дитини, щодо якої встановлюється факт народження. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч.1 ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, їх дитина народилася на території де органи влади тимчасово не здійснюють повноважень, отримати медичне свідоцтво про народження форми, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України, неможливо. Відтак, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження [PERSON], [INFO] року в місті Донецьк Донецької області, Україна, другої дитини - хлопчика, крім того законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, а тому це надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved