Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] року померла його мати [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 768 від [INFO] року. Так як смерть матері настала на тимчасово непідконтрольній території України, то медичне свідоцтво про смерть, яке видане за місцем смерті, має печатку, яка різниться із печаткою державних установ України. Із заявою про реєстрацію смерті він через свого представника звернувся до Нікольського районного відділу ДРАЦС, але отримав відмову. Крім цього, зазначає, що є розбіжності в написанні його прізвища та прізвища його матері. Так, в паспорті його матері її прізвище зазначено як «[PERSON]», тоді як його прізвище в паспорті зазначено як «[PERSON]». Встановлення факту родинних відносин з матір'ю та факту її смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка та прийняття спадщини, яка залишилась після її смерті. В зв'язку з чим просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] року та встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, померлої [INFO] року в м. Макіївка Донецької області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в заяві просив справу розглянути без його участі за участю його представника - адвоката Коваленко К.О. Представник заявника [PERSON] - адвокат Коваленко К.О. в судовому засіданні заяву по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні. Також суду пояснила, що [INFO] року у м. Макіївка, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, померла мати заявника [PERSON], про що було видано медичне свідоцтво про смерть № 768 від [INFO] року. Так як смерть матері заявника настала у м. Макіївка, то медичне свідоцтво про смерть, яке видане за місцем смерті, має печатку, яка різниться із печаткою державних установ України. При зверненні до Нікольського районного відділу ДРАЦС, для реєстрації смерті [PERSON], в цьому було відмовлено, оскільки надано документи, які не відповідають українському законодавству. Крім цього, є наявність розбіжностей в написанні прізвища заявника та прізвища його матері, а саме прізвище матері заявника в паспорті зазначено як «[PERSON]», тоді як прізвище заявника в паспорті зазначено як «[PERSON]». Факт того, що померла [PERSON] є матір'ю заявника підтверджується документами доданими до позовної заяви та показами свідків. Представники заінтересованих осіб: Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області та Макіївської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте, представник Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив справу розглянути без його участі. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами заявника [PERSON], з яким після перенесеного інсульту також проживала його мати [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла та її поховали на кладовищі м. Макіївка. Крім того, вони підтвердили, що заявник [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON], про наявність розбіжностей в написанні їх прізвища в документах їм нічого невідомо. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез'явившихся заявника та представників заінтересованих осіб. Вислухавши пояснення представника заявника, розглянувши письмову заяву представника заінтересованої особи: Нікольського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно паспортних даних [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.01.1958 року [PERSON] народився [INFO] року та його матір'ю зазначена російською мовою «[PERSON]». Згідно правового змісту ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, враховуючи, що заявнику необхідно встановлення юридичного факту родинних відносин для отримання свідоцтва про смерть матері українського зразка та прийняття спадщини, яка залишилась після її смерті, а наявність розбіжностей в написанні прізвища заявника з прізвищем його матері унеможливлює підтвердження ступеню споріднення між спадкодавцем і спадкоємцем, суд вважає, що є достатньо підстав для встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а тому необхідно встановити, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], [INFO]. Крім цього, згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події. З лікарського свідоцтва про смерть № 768 від [INFO] року та довідки про причину смерті виданих на тимчасово непідконтрольній території України КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 міста Макіївки» вбачається, що [INFO] року в місті Макіївка померла [PERSON], [INFO], причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба третього ступеню. Відповідно до довідки від 26.01.2017 року № 0000098590/16840 [PERSON] був взятий на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] Згідно відмови Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведені державної реєстрації смерті за вих. № 50/15.47-100 від 23.03.2017 року представнику заявника відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Як встановлено судом лікарське свідоцтво про смерть було видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому зазначений медичний документ, що підтверджує факт смерті відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим син померлої позбавлений можливості зареєструвати смерть своєї матері в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується вищезазначеною письмовою відмовою Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво про смерть № 768 від [INFO] року, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати вказане лікарське свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки воно видано органами влади, які не визнаються органами влади України. Таким чином, враховуючи, що заявнику органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації смерті особи на території України, а в інший спосіб це зробити він не має можливості, оскільки не існує визначеного законом порядку проведення такої реєстрації, суд вважає, що з метою захисту прав заявника слід встановити факт смерті його матері на тимчасово непідконтрольній території України, що є підставою для такої реєстрації державним органом України та видачі заявнику свідоцтва про смерть. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявника, суд не повертає сплачену ним при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved