Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просить суд: видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця роботи та проживання [PERSON] . Обмежувальний припис видати строком на 6 місяців. Обґрунтовуючи заявлені вимоги [PERSON] зазначає, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2009 року по 04 листопада 2019 року . У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], 2009 року народження та [PERSON] 2014 року народження. [PERSON] не виконує обов`язки по вихованню та утриманню малолітніх дітей, не сплачує аліменти з 27.08.2019 і по сьогоднішній день, конфліктує із заявником, не йде на контакт з метою врегулювання побутових та економічних питань, що виникли у зв`язку з розірванням шлюбу та періодично наносить тілесні ушкодження у присутності малолітніх дітей, що травмує їх психологічний стан. На сьогоднішній день в правоохоронних органах розглядається два кримінальних провадження від 14.10.2019 та від 19.06.2020 щодо нанесення тілесних ушкоджень заявнику. З часом неприязнь заінтересованої особи трансформувалася у психологічне та фізичне насильство по відношенню до заявника, систематично надходять словесні образи, погрози, приниження в усній формі, харкання в обличчя при дітях та коли заінтересована особа знаходиться у алкогольному сп`янінні, то дозволяє собі фізичне насилля, після чого заявника забирає швидка зашивати то губу то бров, а останнє побиття виявилося струском мозку та уламковим переломом кісток носа. За таких обставин у заявника виникли побоювання за себе, за малолітніх дітей та людей, що оточують заявника. Останній змушений жити в місці проживання разом з малолітніми дітьми та заінтересованою особою, так як іншого житла не має, а наймати квартиру не може, тому що самостійно виховує та утримує двох дітей, бо аліменти не сплачуються протягом 10 місяців. Не адекватність та не передбачуваність дій заінтересованої особи зробило життя заявника нестерпним. Наслідком цього у заявника з`явилися нервові зриви, стан здоров`я значно погіршився. Заявник боїться, що насильство у наступний раз роже бути з непередбачуваними трагічними наслідками, так як заінтересована особа погрожує вбивством. В судовому засіданні заявник підтримала доводи поданої заяви, просила суд її задовольнити. Додатково зазначила, що починаючи з 2015 року вона постійно терпить насилля з боку колишнього чоловіка, яке відбувається майже кожні два місяці. З колишнім чоловіком постійно виникають конфлікти щодо утримання дітей, він взагалі не сплачує аліментів, вона вимушена самостійно утримувати дітей. Колишній чоловік може по 4 дні не ночувати вдома, оскільки у нього є вже інша жінка, приходити до дому о 3 годині ночі та йти о 6 ранку. Два тижні тому він пропонував їй зняти квартиру, однак це він повинен зняти квартири та не травмувати її з дітьми. Заінтересована особа в судовому засіданні доводи заяви не визнав, просив відмовити у її задоволенні. Пояснив, що квартира в якій він проживає разом із колишньою дружиною та дітьми, належить йому та дітям на праві власності, іншого житла він не має. Коли він повернувся зі служби в армії, то виявив у дружини цікаву переписку, що і стало причиною їх розлучення. Увесь цей час безпосередньо сама колишня дружина провокує скандали, штучно створює конфлікти погрожуючи що посадить його за грати, забере квартиру, машину, та земельну ділянку яку він отримав як учасник АТО, вчиняє проти нього насильницькі дії, і лише коли він не витримує цих знущань, дає їй відсіч. Щодо події 18.06.2020 пояснив, що його нагороджували відзнакою, він повернувся до дому напідпитку, грався з дітьми, а коли прийшла колишня дружина то влаштувала скандал, почала бійку і він наніс їй тілесні ушкодження, але розуміє що так не повинен був робити, однак не міг терпіти її знущать. 14.10.2019 також між ним та колишнього дружиною виникла сварка, яку спровокувала сама ж дружина. Щодо сплати аліментів зазначив, що неодноразово просив дружину надати йому номер картки на який перераховувати аліменти, однак вона навмисно її не надає, що б мати привід для скандалів, погроз та писати на нього скарги. Він особисто намагався в ДВС дізнатися як сплачувати аліменти, однак у зв`язку з карантином вони прийом не вели, а додзвонитися туди він не міг. Колишня дружина штучно створює провокації, потім викликає поліцію, що він виглядав як тиран, однак це не так. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення, суд приходить до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 3, 6, 7, 8, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Судом встановлено що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2009 року, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2 000 грн на кожну дитину, починаючи з 27 серпня 2019 року і до повноліття дітей. [PERSON] та [PERSON] разом із малолітніми дітьми проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та малолітнім дітям, що не заперечено учасниками справи, через що не потребує доказуванню в силу ст. 82 ЦПК України. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта, за заявником не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно листа Дніпровського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві від 18.07.2017 та від 04.02.2020 кримінальне провадження з приводу нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень, що мало місце 15.06.2017 року за адресою: [ADDRESS] (ЄРДР № 12017100040008490 від 20.06.2017) закрито 30.06.2017 на підставі п.2, ч.1 ст. 284 КПК України. Згідно витягу з ЄРДР №12019100010008592 від 14.10.2019, 14.10.2019 близько 00 год 05 хв [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , отримала тілесні ушкодження. Згідно витягу з ЄРДР №12020100040004045 від 19.06.2020, до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від [PERSON] про те, що 18.06.2020 приблизно о 23 год 00 хв за адресою: [ADDRESS] заявниці наніс тілесні ушкодження її колишній чоловік [PERSON] . Відповідно до довідки Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 19.06.2020 у [PERSON] виявлено множинні забої, гематоми волосяного покрову голови та обличчя, забій лобної ділянки голови. Згідно мультиспіральної комп`ютерної томографії головного мозку, нативне обстеження від 22.06.2020 у [PERSON] виявлені ознаки уламкового перелому кісток носа. Компактна остеома решіток справа. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. ст. 26, п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно із загальним принципом цивільного судочинства - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи. Досліджені надані заявником докази не дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо продовження домашнього насильства за місцем проживання. Суд, здійснивши аналіз зібраних доказів та пояснення учасників справи, вбачає, що між останніми наявний спір щодо утримання малолітніх дітей, проживання колишнього подружжя в квартирі, яка належить на праві власності [PERSON] та малолітнім дітям. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заяви про кримінальне правопорушення, подані заявником до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 14.10.2019 року та 19.06.2020 року, не містять доказів прийняття рішення по ним. Крім того, заявником не додано доказів які б підтверджували наявність фактів погроз з боку заінтересованої особи, систематичності його неприйнятних для заявника дій, судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому. Відсутні в матеріалах справи і докази притягнення [PERSON] до адміністративної або іншої відповідальності за вчинення дій, які можуть бути розцінені як прояв насильства в сім`ї. Заходи тимчасового обмеження прав, які просить застосувати [PERSON] , зводяться до позбавлення [PERSON] його права на проживання у квартирі, в якій він проживає, та яка перебуває у його спільній з малолітніми дітьми власності, тим самим позбавити його конституційного права на власності та житло, іншого житла він не має. За таких обставин заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, на які посилається [PERSON] відповідно до частини другої статті 26 Закону 2229-VIII, не можуть бути визнані пропорційними з урахуванням обставин цієї справи. Крім того, доказів про те, що дійсно обмежувальний припис необхідно видати саме на 6 місяців і необхідно встановити саме таку відстань для заборони [PERSON] наближатися ближче 100 м до місця роботи та проживання [PERSON] також надано не було. Останніх не було здобуто й під час розгляду заяви. В той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] про необхідність уникнення конфліктів із колишньою дружиною [PERSON] , застосування до неї будь-яких заходів психологічного або фізичного насильства, необхідність дотримання належної поведінки, та попередити про можливість настання для нього негативних наслідків у вигляді притягнення до адміністративної, кримінальної відповідальності, а також застосування тимчасових обмежень встановлених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для видачі термінового обмежувального припису відносно [PERSON] , відсутні, у зв`язку з чим заява [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed