Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Заявник [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт того, що [PERSON], [INFO], проживав зі спадкодавцем [PERSON], померлою 28 жовтня 2016 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 28 жовтня 2016 року померла [PERSON], яка доводилася дружиною [PERSON] - дідусеві заявника. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 119/2000 частини квартири спільного заселення №1 будинку 36 по вул. Коблевській в м. Одесі, яка належала на праві власності померлій та дідусю заявника в рівних частках. Заявник був для померлої єдиною близькою людиною, фактично онуком. Інших близьких або родичів у померлоїне було. Ввважаючи себе єдиним спадкоємцем за законом, заявник в шестимісячний строк для прийняття спадщини звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлої 28 жовтня 2016 року [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. 17 листопада 2016 року на підставі поданої заяви, нотаріусом була заведена спадкова справа №32/2016. 21 вересня 2017 року [PERSON], намагаючись отримати вже правовстановлюючий документ на спадкове майно бабусі, отримав від нотаріуса лист-розяснення (вих. №455/02-14) щодо необхідності звернення до суду за вирішенням питання, повязаного з встановленням факту, що має юридичне значення,а саме щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.Тому, заявник змушений звернутися до суду з заявою провстановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи Одеської міської ради надав до суду заву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з таких причин. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №204207, виданого 12 грудня 2013 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, з 21 серпня 1981 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [PERSON] доводився дідусем заявнику[PERSON], тобто був батьком батька заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії ЯМ №185427, виданим 30 червня 1953 року міським ЗАЦС міста Корсакова Сахалинської області та свідоцтвом про народження заявника [PERSON] серії ІІ-ЖД №490308, виданим 04 грудня 1979 року Ленінським відділом ЗАЦС м. Одеси. Разом зі своїм чоловіком [PERSON] постійно проживала в [INFO], яка належала подружжю на праві спільної часткової власності, в рівних частках, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, виданого 27 лютого 1997 року УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації №91489 від 27 лютого 1997 року. 14 лютого 1998 року між заявником [PERSON] та дідусем [PERSON] був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №14-569. Відповідно до умов якого [PERSON] зобовязувався передати у власність заявнику 119/2000 частин квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а [PERSON] зобовязаний був довічно, повністю утримувати [PERSON], забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зберігати в його безкоштовному довічному користуванні цю частину квартири. Згідно укладеного договору, заявник [PERSON] виконував умови договору, у звязку з чим постійно підтримував стосунки з сімєю дідуся. 14 грудня 2006 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії І-ЖД№363853 від 12 грудня 2013 року, запис №11372, і 119/2000 частин зазначеної квартири стало належати [PERSON]. Після смерті дідуся, [PERSON] продовжував приділяти увагу й дружині дідуся - [PERSON], відвідував її, допомагав у господарстві, надавав гроші на утримання. З 2009 - 2010 років, у звязку з погіршенням стану здоровя і потребою у сторонній допомозі, [PERSON] більшу частину свого часу стала проживати у заявника, де за нею доглядали [PERSON] та члени його сімї. При цьому, [PERSON] здійснював обслуговування зазначеної квартири, оплату необхідних платежів, та [PERSON] також навідувалася до спільної з заявником квартири. З 2007 року заявник проживав однією сімєю з [PERSON], на протязі майже 10 років підтримував [PERSON], надавав їй необхідне утримання, вів з нею спільне господарство. 28 жовтня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №471083 виданим 29 жовтня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, запис №10936, у звязку із чим відкрилась спадщина. Поховання [PERSON] та всі ритуальні дії по похованню були здійснені саме [PERSON], про що свідчать Договір - замовлення на організацію та проведення поховання № 0185554 від 29 жовтня 2016 року, видане КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування», Договір - замовлення на організацію проведення поховання від 30 жовтня 2016 року, виданий ФОП «[PERSON]П.», Договір - замовлення на організацію та проведення поховання, виданий ФОП «[PERSON]П.», Довідка на одержання та під поховання праху № 3146 від 30 жовтня 2016 року, видана КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій». [PERSON] в шестимісячний строк для прийняття спадщини звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлої 28 жовтня 2016 року [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та 17 листопада 2016 року на підставі поданої заяви, нотаріусом була заведена спадкова справа №32/2016, але йому було відмовлено в прийнятті спадщини. 21 вересня 2017 року [PERSON] отримав від нотаріуса лист - розяснення (вих. №455/02-14) щодо необхідності звернення до суду за вирішенням питання, повязаного з встановленням факту, що має юридичне значення,а саме щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт того, що [PERSON] проживав зі спадкодавцем [PERSON], померлою 28 жовтня 2016 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги той факт, що для можливості реалізації своїх законних прав на прийняття спадщини після смерті померлої, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт того, що [PERSON], [INFO], проживав зі спадкодавцем [PERSON], померлою 28 жовтня 2016 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Оскільки не встановлення факту проживання зі спадкодавцем [PERSON], померлою 28 жовтня 2016 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, [PERSON] позбавляє можливості реалізовувати свої законні права та інтереси, тому заявник вправі вимагати від суду захисту своїх субєктивних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази факт того, що [PERSON], проживав зі спадкодавцем [PERSON], померлою 28 жовтня 2016 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, є очевидним та обґрунтованим. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Судом розяснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved