Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з батьком [PERSON], який помер [INFO] у квартирі [ADDRESS], на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що[INFO] помер батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 1 200,0 кв.м., розташованої по [ADDRESS]. Окрім заявника спадкоємцями після смерті батька є сестра [PERSON], та мати [PERSON], які до нотаріуса з питання прийняття спадщини не звертались. Спору з приводу спадкового майна не має. На час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, прийняв спадщину свого батька, але у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що постійне проживання неповнолітнього сина зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, а тому просить задовільнити заяву. До судового засідання представником заявника надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку заявлених вимог (а. с. 59 ). Заінтересовані особи до судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень протии задоволення поданої заяви про становлення факту (а. с. 31,32 ). Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти . [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с.5) . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1200,0 кв.м., розташованої по [ADDRESS]. Окрім [PERSON] спадкоємцями після смерті [PERSON] є сестра [PERSON] та мати [PERSON], які з питання прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Спору з приводу спадкового майна не має. На час відкриття спадщини заявник будучи неповнолітнім постійно проживав разом із спадкодавцем, прийняв спадщину свого батька, але у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що постійне проживання неповнолітнього сина зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами (а. с.15,16) . Як роз'яснює абз. 2 та 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Окрім цього, ст. 531 ЦК УРСР встановлює, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до норм ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. За правилами ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв, спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат»: «Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством», відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами, України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року-яка діяла на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово- будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, то спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини: запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно. користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 2, 23 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. факту прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 року. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення заяви, оскільки факт постійного проживання разом заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджується рішенням Виконавчого комітету Новенської селищної ради народних депутатів Кіровського району м. Кіровограда № 44 від 04.11.1992 року; дозвілом № 385 від 04.11.1995 року; рішенням виконкому Новенської селищної ради народних депутатів Кіровського району м. Кіровограда № 44 від 04.11.1992 року; генпланом, довідкою, виданою завідуючим будинком [ADDRESS], засвідчену в.о. начальника КП «Комунальник-96», про те, що заявник проживав із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] з дня свого народження і до грудня 2000 року. Відповідно до ч. 3 статті 1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved