Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтовування заявлених вимог зазначивши, що 12.11.2015 року помер його батько [PERSON], [INFO], який перемістився з тимчасово окупованої території з м.Луганська, Артемівського р-ну, вул.Алчевська, буд. 12 в м.Сєвєродонецьк, Луганської обл., пр.Космонавтів 9/18. 18.11.2015 року він звернувся до відділу державної реєстрації цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області з заявою про державну реєстрацію смерті свого батька [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 150 від 13 листопада 2015 року. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області у своєму повідомлені від 23.11.2015 №3699/02.1.6-05 повідомило про відмову у задоволені даної заяви, обґрунтувавши це тим, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі не відповідають чинному законодавству України. Тому він звернувся з даною заявою до суду і просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], іпн. [NUMBER], уродженця [INFO], що був зареєстрований на момент смерті за адресою: м.Сєвєродонецьк Луганської області, пр.Космонавтів 9/18, який помер 12.11.2015 року у місті Луганську Луганської області України. Заявник в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути заяву без його участі та підтримав вимоги, викладені у заяві про встановлення факту смерті. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують, просять зазначити місце смерті у повному обсязі, а саме: країна, область, місто. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В суді встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 150 від 13.11.2015 року, форми № 106/о затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545, зі штампом ДУ «Луганська міська поліклініка № 12» ЛНР [PERSON], помер 12.11.2015 року, місце смерті Україна, Луганська область, м.Луганськ, Артемівський район, вул.Алчевська, 12. З наданої довідки від 17.11.2014 року № 3588 вбачається, що [PERSON] був переміщеною особою з тимчасово окупованої території України, перемістилася до м.Сєвєродонецька, пр.Космонавтів, 9/18. З відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції від 23.11.2015 року № 3699/02.1.6-05 вбачається, що заявнику було відмовлено в реєстрації смерті та видачі свідоцтво про смерть [PERSON] з тих підстав, що можливість та наявність підстав, відповідно до чинного законодавства, для виконання заяв про державну реєстрацію смерті на підставі медичних документів, виданих медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі відсутні з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI, п. 9 р. І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5) зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.12.2010 за № 1371/18666, діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації. Підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт смерті. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 р. № 428-р.). Враховуючи вищевикладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. У відповідності до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №935/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на територіях проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, зокрема м.Луганськ, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м.Луганськ. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Суд враховує, що м.Луганськ станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р та Розпорядження КМУ від 18 лютого 2015 р. № 128-р «Про внесення змін у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, м. Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті свого батька у встановленому Законом порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved