Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Заявник Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просив розкрити банківську таємницю щодо ФОП [PERSON] , яка перебуває у володінні Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», а саме щодо обсягу та обігу коштів на р/р № [NUMBER] , № [NUMBER] , (валюта рахунку - українська гривня) за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, із зазначенням дати та суми операцій, призначення платежів. Подану заяву мотивує тим, що з метою виконання функцій, передбачених Податковим кодексом України, зокрема щодо дотримання податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи в Головному Управлінні ДФС у Чернівецькій області виникла необхідність в отриманні інформації щодо розрахункових рахунків ФОП [PERSON] . Потреба в зазначеній інформації, обумовлюється тим, що в ході прийнятих заходів з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки, на підставі наказу № 841 від 04 квітня 2018 року, було встановлено, що ФОП [PERSON] за адресою реєстрації - [ADDRESS] відсутній. Провести позапланову виїзну перевірку з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) не має можливості у зв`язку з відсутністю суб`єкта підприємницької діяльності за адресою реєстрації та неможливістю вручення наказу про проведення перевірки, а відповідно відсутністю первинних документів та відповідно документів податкового обліку. Ні підставі викладеного заявник звернувся із зазначеною заявою до суду. В судовому засіданні представник заявника, заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби України у Полтавській області перебуває ФОП [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За результатами встановленого факту відсутності платника за місцезнаходженням було складено акти про неможливість проведення перевірки ФОП [PERSON] , у зв`язку з відсутністю платника за місцезнаходженням від 17 квітня 2018 року № 460/16-31-13-11-52 та від 18 квітня 2018 року № 464/16-31-13-11-52. Згідно інформаційних даних АІС «Податковий блок» ФОП [PERSON] , для проведення розрахунків використовував наступні банківські рахунки: Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» р/р № [NUMBER] , № [NUMBER] (валюта рахунку - гривня). Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», до завдань органів державної податкової служби відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. Статтею 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до ч. 1 якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: на письмову вимогу суду або за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону). З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі викладені в ч. 4 ст. 62 Закону, не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 та главою 12 ЦПК України, що містить вимоги до захисту, зберігання, використання та розкриття інформації, яка містить банківську таємницю (п. 5 ч. 1 ст. 348, п. 4 ч. 1 ст. 350 ЦПК України). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.12 постанови від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. Так, звертаючись до суду із заявою, Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області зазначило особу, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю - ФОП [PERSON] найменування і місцезнаходження банку, що обслуговує цю юридичну особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; обґрунтувала необхідність та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, а також зазначила обсяги (межі розкриття) інформації, що містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Відповідно до п.п. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання. Відсутність у справі рішення (наказу) керівника відповідного органу державної податкової служби про проведення документальної планової або позапланової, виїзної або невиїзної перевірки платника податку не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви (за винятком випадків, коли за обставинами справи це є необхідним і є підставою заяви), оскільки ці документи, як докази у справі, оцінюються судом за правилами ст. 89 ЦПК України поряд з іншими наданими суду доказами. Необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці (п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30 вересня 2011 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved