Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що 03.10.2016 року він розробив технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення [PERSON] за цільовим використанням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва контур 76 ділянка 345 на території Басівської сільської ради Сумського району Сумської області. 21.01.2017 року звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області для проведення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації. Листом 31-18-0.9-1049/2-17 надано відповідь, що відповідно до ст.18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Технічна документація повернута без проведення державної експертизи. За таких обставин просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], сертифікований інженер-землевпорядник як субєкт господарювання фізична особа-підприємець є розробником документації із землеустрою та має статус юридичної особи. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги з підстав зазначених у заяві підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Надав письмові заперечення, де просив відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі за необгрунтованістю та розглянути справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши докази по справі, вважає, що заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1\~ст. 3 ЦПК України\~зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При розгляді справи [PERSON] уточнив вимоги в усній формі і просив встановити юридичний факт, що він як фізична особа-підприємець є юридичною особою. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (а.с.8-9). [PERSON] як інженер-землеупорядник розробив технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення [PERSON] за цільовим використанням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва контур 76 ділянка 345 на території Басівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.5). Однак листом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 24.01.2017 року 1-18-0.9-1049/2-17 [PERSON] було відмовлено у проведенні державної експертизи у звязку з тим, що відповідно до ст.18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій»(а.с.6). Встановлення такого юридичного факту як визнання фізичної особи-підприємцем юридичною особою не відноситься до компетенції суду, оскільки це прямо визначено чинним законодавством України. У відповідності з приписами ч.1 ст.128 ГК України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до\~статті 58\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 58 ГК України, суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Так, у розясненні Міністерства юстиції України «Статус фізичної особи-підприємця: проблеми застосування законодавства» від 14.01.2011 року в абзаці 8 зазначено, що згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (436-15) громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу (436-15). Саме у господарських відносинах фізичні особи-підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, фізична особа-підприємець може бути зареєстрований зі статусом юридичної особи або без статусу юридичної особи. Враховуючи, що встановлення у окремому порядку статусу юридичної особи для фізичної особи-підприємця не визначено, тому в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

Outcome: dismissed