Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу обмежувального припису. Вимоги заявник [PERSON] обґрунтовує тим, що колишній чоловік її доньки систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме, психологічне насильство в розумінні ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначає, що [PERSON] принижує честь, гідність, обмежує пересування, внаслідок постійного переслідування, застосовує фізичну силу, демонструє неприязнь до неї, поширює неправдиву інформацію, ображає нецензурними словами, погрожує відібрати онуку, наслідком чого завдається шкода її психологічному здоров`ю та психологічному здоров`ю її родини. Наголошувала, що зверталася до поліції відносно [PERSON] та за її заявами було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 500 м до місця проживання постраждалої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 500 м до місця роботи постраждалої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися до постраждалої [PERSON] на відстань ближче 500 м до місця знаходження дитячого садочку ДНЗ 219: м. Дніпро, пр. П.Калнишевського, 13а. [PERSON] та її представник надали заяву про розгляд справи без їх участі, обставини викладені в заяві підтримали та просили задовольнити заяву. [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. [PERSON] пояснив, що з лютого 2020 року не проживає разом із донькою заявника та звертався він до [PERSON] та її матері [PERSON] виключно з метою побачення із донькою - [PERSON] . Зазначив, що не чинив психологічного насильства щодо [PERSON] , натомість остання не дає бачитись з дитиною, у зв`язку із чим він був вимушений звернутись до суду та органу опіки із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Заслухавши пояснення [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , донька заявниці [PERSON] ,та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 04.12.2020 року розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо та припинили сімейні відносини. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року по справі № 754/6995/19 зазначає, що суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Так, судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною, та про усунення перешкод у спілкуванні дідуся і бабусі з онукою, що свідчить про наявність спору між [PERSON] та [PERSON] , яка є донькою заявниці [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] заявник аргументує вчиненням щодо неї психологічного насильства. В обґрунтування вказаних обставин заявником надано копії заяв від 12.12.2020 року, від 24.12.2020 року, від 11.03.2021 року до поліції про вчинення відносно неї домашнього насильства [PERSON] , копії листів ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо складання відносно [PERSON] протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та проведення бесід профілактичного характеру. Звернення заявника до органів поліції, складання органами поліції протоколів про адміністративне правопорушення, які не містить висновків щодо наявності у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, не підтверджують факт вчинення [PERSON] домашнього насильства. Встановивши, що у порушення вимог статті 81 ЦПК України заявник [PERSON] не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї [PERSON] , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] .

Outcome: dismissed