Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Заявник [PERSON], звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з заявою про встановлення факту смерті його дідуся [PERSON]. Свою заяву обґрунтовує тим, що 01.02.2016 року його дідусь - [PERSON], [INFO], перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, помер від хронічної судинно мозкової недостатності ІІІ ст., церебрального атеросклерозу ІІІ ст. Органи державної реєстрації актів цивільного стану України відсутні в м. Донецьк, заявнику також було відмовлено в реєстрації факту смерті [PERSON], в м. Вугледар. Заявник просить суд встановити факт смерті його дідуся [PERSON], [INFO], який помер 01.02.2016 року в м. Донецьк у віці 88 років. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, суду пояснив, що його дідусь [PERSON], останній час хворів, так як був похилого віку, а 01.02.2016 року помер в своєї квартирі кв.№4 у будинку № 10 по вулиці Естафетна м. Донецьк від хронічної судинно мозкової недостатності ІІІ ст., церебрального атеросклерозу ІІІ ст. Він організовував поховання дідуся, якого поховали на кладовищі № 29 по вулиці Вахтангова у м. Донецьк, що підтверджено документами і можуть підтвердити свідки. Просив суд задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту смерті заперечень не мала, просила винести рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснив, що померлий [PERSON], був батьком його свахи. Підтвердив, що [PERSON], помер 01.02.2016 року, так як останній час хворів. Організацією поховання займався заявник [PERSON], Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснила, що [PERSON], у січні 2016 року захворів та поїхав лікуватися у м. Донецьк, а 01.02.2016 року помер у себе в квартирі кв.№4 у будинку у № 10 по вулиці Естафетна м. Донецьк так як хворів. Поховали [PERSON], на кладовищі № 29 по вулиці Вахтангова в м. Донецьк. Судом встановлено, що заявник [PERSON], онук померлого [PERSON], який зареєстрований проживаючим в [INFO], кв.№4, але переміщений з тимчасово окупованій території України в м. Вугледар у звязку з проведенням АТО, що підтверджено матеріалами справи. (а.с 5-6). [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], помер 01.02.2016 року,у себе в квартирі [ADDRESS] від хронічної судинно мозкової недостатності ІІІ ст., церебрального атеросклерозу ІІІ ст.у віці 88 років. (а. с. 10-11). Згідно свідоцтва про поховання, [PERSON], був похований на кладовищі № 29 по вулиці Вахтангова в м. Донецьк. (а. с. 20). Заявнику було відмовлено в отриманні свідоцтва про державну реєстрацію смерті з підстав недійсності наданих ним документів для реєстрації. (а. с. 13). Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши всі наявні по справі докази, їх допустимість та належність, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до абз. 2 ч. 1, ч. ч. 2, 3 та 4 ст. 2571 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. За пп. 2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України « Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Донецької області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватися там. Всі акти та документи, виданні органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєстровані, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Частинами першою та третьою ст. 2 Конституції України визначає, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Документи наданні заявником для державної реєстрації факту смерті, свідоцтво про смерть видане «ДНР» № 018174 від 02.02.2016 року та лікарське свідоцтво про смерть № 30 від 01.02.2016 року, не можуть визнаватися належними та допустими доказами з підстав їх складання органами невизнаної «ДНР», але вказана в них інформація береться судом до уваги, в частині, що підтверджується заявником та поясненням свідків, а також дослідженими судом іншими допустимими та належними доказами. Відповідно до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Пунктом першим Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» встановлено, що визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк, Донецької області, є тимчасово окупованою територією незаконним збройними формуваннями терористичних організацій та військами Російської Федерації. Враховуючі практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії\~ яка започаткувала виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи видані на окупованій території, зокрема недійсність не може бути застосована до таких дій як, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Суд вважає за можливим встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 01.02.2016 року, на тимчасово окупованій територіїу себе в квартирі [ADDRESS] від хронічної судинно мозкової недостатності ІІІ ст., у віці 88 років. На підставі викладеного, ст. 2, 3 Конституції України, Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Наказу Міністерства юстиції України «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області»,

Outcome: approved