Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту наявності трудового стажу з 05.05.1987 року по 30 травня 1991 року в будівельній бригаді радгоспу імені Челюскінців Близнюківського району Харківської області, що зазначені в архівній довідці Близнюківського районного спеціалізованого комунального підприємства «Господар» № 02-24/22 від 07.02.2018 року; встановити факт отримання ним в радгоспі імені Челюскінців Близнюківського району Харківської області заробітної плати з 05.05.1987 року по 30 травня 1991 року, що зазначена в архівній довідці Близнюківського районного спеціалізованого комунального підприємства «Господар» № 02-24/22 від 07.02.2018 року. Заявник зазначив, що він досяг пенсійного віку і звернувся до Лозівського обєднаного управління ПФУ щодо призначення йому пенсії, в звязку з чим надав відповідні довідки. Однак в архівній довідці від 07.02.2018 року про трудовий стаж та отриману заробітну плату вказані його імя та по-батькові зі скороченням. В досудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, оскільки КСП ім. Челюскінців було ліквідовано. 22 листопада 2018 року позивач подав уточнену заяву, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме архівних довідки № 02-24/22 від 07.02.2018 року та архівного витягу № 02-24/22, виданих Близнюківським спеціальним комунальним підприємством «Господар» Близнюківської районної ради Харківської області, що підтверджують нарахування заробітної плати з 1987 року по 1991 рік та підтверджують його трудовий стаж за час роботи у радгоспі імені Челюскінців Близнюківського району Харківської області, де його імя та по батькові вказані зі скороченням та невірно вказане по батькові «[PERSON]І.», «[PERSON]В.», «[PERSON]. Ив.». Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні уточнених вимог наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозівського обєднаного УПФУ Харківської області в судове засідання не зявилася, але надала суду пояснення в яких просила розглянути справу за відсутності представника та надіслати рішення суду по справі на адресу управління. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п.п. 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Згідно п. 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (зі змінами), якщо імя, по-батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з імям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, заявник в період з 1987 року по 1991 рік працював в колгоспі імені Челюскінців Близнюківського району Харківської області, але трудова книжка ним була загублена. На даний час заявник звернувся до Лозівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про нарахування йому пенсії, але при цьому йому було необхідно підтвердити стаж роботи та нарахування заробітної плати за вищевказаний період, в звязку з чим йому було запропоновано надати довідки з архіву для підтвердження трудового стажу та отримання заробітної плати. Заявник отримав та надав довідку № 02-24/22 від 07 лютого 2018 року, в якій зазначено, що в архівному фонді радгоспу імені Челюскінців Близнюківського району Харківської області в Книгах обліку розрахунків з оплати праці членів підприємства за 1987-1991 роки є відомості про нараховану заробітну плату [PERSON] (в документах [PERSON]І.) за період з квітня 1987 року по лютий 1991 року включно. В документах за лютий-грудень 1988 року та в січні, лютому 1989 року значиться як [PERSON] Інших працівників на прізвище [PERSON] за цей період не виявлено. Також заявник отримав та надав архівний витяг № 02-24/22 від 07 лютого 2018 року, в якому зазначено, що в наказах № 46-к від 04.05.1987 року про прийом на роботу та № 29-к від 30.05.1991 року про звільнення імя та по-батькові заявника вказані «[PERSON]. Ив.» (так в документах російською мовою) та «[PERSON]І.». Тобто в вищевказаних документах його прізвище вказано вірно, а імя та по-батькові значиться скорочено, а саме: «[PERSON]. Ив.», «[PERSON]І.», замість правильного прізвища, імя та по-батькові [PERSON]. Також його по-батькові вказано помилково «[PERSON]В.» замість вірного «[PERSON]І.». Вказані помилки не дають можливості робітникам Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії. Як вбачається з паспорта МН 815012, виданого Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 15.03.2006 року прізвище, по-батькові заявника по справі значиться на українській мові, як [PERSON], а на російській мові [PERSON]. В інших документах заявника, а саме в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про народження, його прізвище, імя та по-батькові також значиться «Боровенко Сергій Іванович». З заяви вбачається, що заявнику не буде враховуватися у повному обсязі його стаж роботи та нарахована заробітна плата при призначенні пенсії у звязку з тим, що в архівних довідках його прізвище, імя та по батькові зазначено зі скороченнями, з помилками та російською мовою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме проведення нарахування пенсії. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення уточненої заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Outcome: approved