Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року разом з матір`ю - [PERSON] та батьком - [PERSON] , посилаючись на те, що вона народилася [INFO] в Україні в м. Полтава. У зв`язку з її народженням батьки отримали свідоцтво про народження, в якому місце народження зазначено Україна. У м. Полтава вона навчалась в середній школі № 6, але через необізнаність про необхідність отримання паспорта в 16 років, своєчасно не звернулася до відповідного державного органу з заявою про видачу паспорта громадянина України. На час проголошення Незалежності України - 24 серпня 1991 року заявниці було 2 роки та вона проживала разом з батьками у [ADDRESS] , про що її матері, яка в подальшому змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу, було видано відповідну довідку від 22 вересня 2015 року для отримання мною паспорта громадянина України. У 2005 році вона разом з матір`ю змінила місце проживання та переїхала до с. Петрівка Новосанжарського району Полтавської області, де в 2006 році закінчила 9 класів місцевої школи та отримала довідку про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків. На даний час заявниця проживає в [ADDRESS] , перебуває у цивільному шлюбі та в 2020 році народила доньку, яку вона не може зареєструвати через відсутність у неї паспорта громадянина України. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року встановлено факт мого безвиїзного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 та по теперішній час. Однак, в судовому рішенні не зазначена інформація щодо її статусу неповнолітньої особи та проживання з батьками у м. Полтава, для можливості отримання паспорта України, у зв`язку з тим що на момент народження вона була громадянкою СРСР, оскільки народилась до 1991 року. З наведених підстав просила суд задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року разом з матір`ю - [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30 липня 2020 року відкрито провадження у справі. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні подану заяву підтримала з викладених в ній підстав. В судове засідання, призначене на 18 листопада 2020 року, представник не з`явилась, подала до суду заяву, в якій підтримала в повному обсязі подану заяву, просила суд її задовольнити та проводити судовий розгляд без участі заявниці та її представника. Представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, проаналізувавши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у м. Полтава (а.с. 7, 23). Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Полтаві ради від 22 вересня 2015 року на ім`я [PERSON] вона з 29 лютого 1980 року по [INFO] проживала зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] (а.с. 8, 24). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] постійно, безвиїзно проживала на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року та по теперішній час. Рішення набрало законної сили 27 червня 2017 року (а.с. 12, 27). Згідно довідки про фактичне проживання особи без реєстрації № 414 від 21 липня 2020 року виданої Органом самоорганізації населення «Вороніна» на підставі акту про факт проживання без реєстрації № 94 від 02 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , за відсутністю паспорта громадянина не має реєстрації за постійною адресою проживання, але фактично проживає в [ADDRESS] (а.с. 21-22). Крім того, факт проживання [PERSON] на території України в неповнолітньому віці підтверджується заявами свідків [PERSON] та [PERSON] , згідно яких вони зазначають, що [PERSON] народилась у 1989 році в м. Полтава та до 2002 року проживала разом з матерію [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , в тому числі і станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 (а.с. 63, 64). Згідно довідки № 01-30/454 від 06.11.2020 виданої Комунальним закладом «Полтавська гімназія № 6 Полтавської міської ради Полтавської області» [PERSON] з 01.09.1999 по 26.10.2005 року навчалася в Полтавській гімназії №6 Полтавської міської ради Полтавської області, про що є запис № 38 в алфавітній книзі запису учнів (а.с. 65). Також судом встановлено, що при зверненні до Подільського районного відділу УДМС України в Полтавській області [PERSON] було відмовлено в оформленні та видачі паспорту, оскільки нею не в повному обсязі подані документи, необхідні для цього (а.с. 10-11, 28-29). Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215/2001, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Виходячи із змісту п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання в неповнолітньому віці заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, беручи до уваги, що рішення суду про встановлення такого факту є підставою для встановлення належності заявника до громадянства України та документування паспортом. Таким чином, на підставі досліджених доказів в сукупності, доведення факту народження [PERSON] на території України, за відсутності доказів залишення нею території України, зокрема з моменту народження у 1989 році, суд дійшов висновку про те, що заявлена вимога про встановлення факту постійного проживання [PERSON] в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року разом з матір`ю - [PERSON] є законною та обґрунтованою. На підставі викладеного,

Outcome: approved