Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що у червні 2016 року він звернувся до Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області для оформлення пенсії, але йому було відмовлено з посиланням на те, що у його трудовій книжці його прізвище записане як «[PERSON]», тоді як насправді його прізвище «[PERSON]». В заяві зазначено, що з 1979 року заявник працював трактористом в колгоспі ім. Леніна с. Митниця, Васильківського району Київської області, а у трудовій книжці [NUMBER] на першій сторінці його прізвище російською мовою написано помилково «[PERSON]», і доказом того, що трудова книжка належить заявнику він вказує його паспорт та копію його трудової книжки. В зв'язку з вищевказаним, заявник просить суд встановити факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки, виданої на ім'я «[PERSON]». Заявник в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу положень ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, в тому числі родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до норм ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки в прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, немає можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народився [INFO], про що свідчить запис в рядку «дата народження», в його паспорті серії [NUMBER] виданого Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області 09 березня 1996 року. З огляду трудової книжки [NUMBER], перший аркуш містить запис російською мовою «[PERSON]» та дату народження «[INFO]», при цьому сорокова сторінка тої ж трудової книжки містить запис українською мовою «[PERSON]» та дату народження «[INFO]» Оцінюючи зібрані по справі докази, що узгоджуються між собою, суд вважає доведеним факт того, що трудова книжка [NUMBER], видана на ім'я «[PERSON]» належить саме [PERSON], [INFO], на що вказують ідентичність в його прізвищі, імені, по батькові та даті народження, що зазначені в його паспорті та на сороковому аркуші вказаної трудової книжки. Враховуючи, що розбіжність в прізвищі позбавляє заявника права на належне оформлення пенсії, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], трудової книжки, виданої на ім'я «[PERSON]», так як встановлення даного факту має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved