Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 05.09.2008 року між нею та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Краснодона Луганської області було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується штампом у паспорті. [INFO] від вказаного шлюбу у неї та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , в свідоцтві про народження якої зазначено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вона з чоловіком [PERSON] вирішили розлучитись, однак свідоцтво про реєстрацію шлюбу було втрачено, тому вона звернулась до органу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Сєвєродонецьку для отримання дублікату свідоцтва про шлюб. Але як було встановлено, відомості про реєстрацію шлюбу не були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У зв`язку з цим, вона звернулась до органу ДРАЦ у м. Краснодоні, де реєструвався шлюб та отримала документ з печаткою, який не відповідає вимогам чинного законодавства, але підтверджує факт реєстрації шлюбу. Отримати документ, що підтверджує факт реєстрації шлюбу, за зразками чинного законодавства України, та отримати відповідне свідоцтво у позивача немає можливості, у зв`язку з чим, вона змушена звернутись до суду. Просить встановити факт реєстрації шлюбу між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 05.09.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Краснодона Луганської області, актовий запис № 266. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні заяви наполягає. (а.с. 46)., Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтвердив, що між ним та заявником було зареєстровано шлюб 05.09.2008 року, не заперечує проти задоволення заяви. (а.с. 30)., Представник заінтересованої особи Сорокинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, заяв та клопотань до суду не надходило. (а.с. 48,49)., Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Як вбачається з копією свідоцтва про шлюб, яке видане на території, яка тимчасово не підконтрольна Українській владі та на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, 05 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Краснодона Луганської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №266. Після реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 11)., [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , в свідоцтві про народження якої зазначено, що її батьком є - [PERSON] , матір`ю якої є - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 9)., Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , про що Сорокинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області проведено відповідний запис про народження №73 від 27.02.2009 року, батьком вказано - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України, відомості про батька вказано на підставі актового запису про шлюб №266 укладеного 05.09.2008 року Сорокинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. (а.с. 51)., Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області від 22 жовтня 2008 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить штамп міського відділу РАЦС м. Краснодона Луганської області про реєстрацію шлюбу. (а.с 6-7)., Відповідно до копії паспорта [PERSON] , який був виданий на території, яка тимчасово не підконтрольна Українській владі та на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що свідчить штамп міського відділу РАЦС м. Краснодона Луганської області про реєстрацію шлюбу.(а.с. 12)., Згідно листа Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві №2930/16.6-09 від 20.12.2018 року, актовий запис про шлюб відносно [PERSON] та [PERSON] за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено. (а.с. 10)., Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Згідно п.4 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦС не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги та за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦС відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації шлюбу. Із заявою про порушення справи можуть звернутись особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу може продовжувати юридичні наслідки. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. У частині першій статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Оцінюючи копію свідоцтва про шлюб та копію паспорта [PERSON] , які видані на території так званої «ЛНР» як доказ, суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст.26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] про встановлення факту реєстрації шлюбу. На підставі вище зазначено,

Outcome: approved