Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила визнати безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON], [INFO]. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначала, що 26.10.1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] з чоловіком та дітьми постійно проживали у квартирі в [ADDRESS], там же зареєстровані. З 2008 року вони винаймали квартиру у [ADDRESS]. Факт постійного проживання за адресою: [ADDRESS] підтверджується договорами оренди квартири. Чоловік працював в юридичні фірмі «Кей.Ес.Бі.Лекс Груп» до 2012 року, а потім приватним адвокатом. У 2013 році її відносини з чоловіком погіршилися, а на початку 2014 року вони планували розлучитись. Заявник [PERSON] зазначила, що в квітні 2014 році її чоловік зібрав речі та повідомив, що переїзджає у м. Донецьк, з того часу він ще декілька разів телефонував сину, а потім з серпня 2014 року зв'язок з ним втрачений. Його телефонний номер не відповідає. Заявник [PERSON] намагалася встановити місцезнаходження свого чоловіка. З цією метою вона зв'язувалась із батьками чоловіка, які проживають в м. Костянтинівка, Донецької області, а також зі спільними їхніми знайомими, котрі проживають в м. Донецьк, але намагання знайти чоловіка виявились безрезультатними. Вона не зверталась з офіційною заявою в райвідділ внутрішніх справ, адже м. Донецьк знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що унеможливлює фактичний розшук його на тій території. Заявник зазначає, що вона одна утримує і виховує неповнолітнього сина і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання її чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Згідно правил перетину кордону України, виїзд неповнолітньої дитини за кордон у супроводі лише одного з батьків можливий за наявності або нотаріальної згоди від іншого батька, або за наявності свідоцтва про смерть або рішення про визнання безвісно відсутнім або померлим. Таким чином, заявник вказує, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно за для отримання соціальної допомоги, як одинокої матері чи призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, а також необхідно для вільного пересування її сина за межі території України. Тому була вимушена звернутися із даною заявою до суду. Ухвалою суду від 19 травня 2016 року у якості заінтересованої особи залучено Державну прикордонну службу України. Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили заяву задовольнити, посилаючись на викладені у ній обставини. Заяник зазначила, що не зверталась із заявами про розшук чоловіка до компетентних органів, також не звертались з такими заявами родичі чоловіка. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав до суду письмові заперечення, з яких вбачається, що Управління не заперечує проти задоволення заяви, [PERSON] на обліку в управлінні не перебував, ніяких видів допомоги не отримував, жодними пільгами не користувався та просили розглядати справу без участі представника управління. Представник заінтересованої особи Державної прикордонної служби України у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, заслухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що 26.10.1991 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва, серії [NUMBER]. З серпня 2008 року [PERSON] разом із сім'єю винаймали квартиру у [ADDRESS], що підтверджується договорами оренди квартири. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.06.2016 р. в задоволенні заяви [PERSON], заінтересовані особи: Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Державна прикордонна служба України, про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.08.2016 р. апеляційну скаргу представника заявника [PERSON] - [PERSON] - відхилено. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.06.2016 р. в справі залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 р. касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. З даних Акту про встановлення факту не проживання у квартирі від 15 червня 2016 року, вбачається, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] на час складання акту. Згідно листа ТОВ «Новобудова» № 676/8 від 13 червня 2016 року повідомило, що у Товариства відсутні відомості щодо [PERSON] Довідка ТОВ «Юридична компанія «Кей. Ес. Бі. Лекс Груп» без дати, підписана особою, яка представляє інтереси заявника, свідчить про те, що [PERSON] працював у ТОВ «Юридична компанія «Кей. Ес. Бі. Лекс Груп» на посаді старшого юриста з 23 квітня 2008 року по 14 серпня 2012 року. Встановлено, що [PERSON], [INFO] у період з 01.04.2014 р. по теперішній час (04.04.2018 р.) державний кордон України не перетинав, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України №760/3112/16-ц/10628/2018 від 31.01.2018 р. Згідно листа №21 від 18.04.2018 р. Ради адвокатів Донецької області вбачається, що згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України у раді адвокатів Донецької області обліковується адвокат [PERSON], свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER], видане 15.10.1997 року Донецькою обласною кваліфікацією - дисциплінарною комісією адвокатури. Згідно профайлу адвоката [PERSON], що міститься в ЄРАУ, його робоче місце знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Останній щорічний внесок на забезпечення адвокатського самоврядування адвокатом [PERSON] було сплачено 28.02.2014 р. Відповідно до листа Державної фіскальної служби України №17624/9/2-15-08-02-23 від 11.05.2018 р. вбачається, що в інформаційному фонді Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної фіскальної служби України, відомості про суми виплачених доходів та отриманих податків відносно [PERSON] за період з ІІ кв. 2014 р. по IV кв.2017 р. ( з 01.04.2014 р. по 31.12.2017 р.) відсутні. Згідно листа №4688/125/19-04-2018 від 05.06.2018 р. Управління превентивної діяльності ГУ НП у м. Києві вбачається, що при перевірці інформаційного порталу Національної поліції України встановлено, що [PERSON] значиться розшукуваним та відомості щодо його можливого місця перебування відсутні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її батьком. З самого дитинства до 2008 року вони мешкали в м. Донецьку. В 2008 р. переїхали до м. Києва та мешкали за адресою: [ADDRESS] на підставі договору-оренди. В квітні 2014 року батько [PERSON] переїхав до м. Донецька працювати та на постійне місце проживання. [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], власником даної квартири є батьки. Батько після переїзду телефонував, а потім перестав телефонувати. З серпня 2014 р. не спілкується з батьком. Зі слів бабусі та дідуся їй відомо, що квартира там де проживав батько зачинена, вони навідуються до неї раз на декілька місяців. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її рідним братом. Спочатку жив в Києві, потім в травні 2014 р. переїхав до м. Донецька. З серпня 2014 р. перестав спілкуватись з ними, через різні погляди на політичну ситуацію в країні. Мешкав в м. Донецьк по бул. Шевченка. Зі слів родичів, батьки заявника їздили до квартири, квартира пуста. Мати заявника мешкає в Костантинівці, про місце перебування [PERSON] не знає. Оцінивши надані докази, суд вважає, що доводи [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутнім не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Закон (ст. 43 ЦК України) для визнання особи безвісно відсутньою визначає необхідним відсутність відомостей про її місце перебування в місті її постійного проживання. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Свідки в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] в травні 2014 року переїхав на проживання до м.Донецьк, тобто квартира за адресою: [ADDRESS] не є постійним місцем проживання [PERSON] За таких обставин, належних та допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] за місцем постійного його проживання протягом одного року суду не надано, а факт відсутності спілкування заявника, дітей та сестри з [PERSON], з яким заявник збиралася розлучатися, сам по собі ще не є доказом того, що [PERSON] безвісно відсутній. Суд вважає, що факт відсутності даних про місце перебування особи, яка перебуває в розшуку, у органу досудового розслідування, що здійснює такий розшук, не свідчить про можливість визнання розшукуваної особи безвісно відсутньою, а тому заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed